18 
Vegetační vrchol brachyblastový, který bychom čekali při basi jehlice 
na xylemové straně, nelze vůbec zjistiti. Alespoň na materiálu, který 
jsem ohledával, nebylo možno ani s povrchu (obr. 6. b), ani na řezech 
(obr. 6 . d) nalézt i nej menšího rudimentu vrcholu osního. Naproti tomu 
uvádějí někteří autoři (Strasburger: „Die Coniferen und die Gnetaceen“), 
že tu zakrnělý vrchol brachyblastový někdy byl pozorován. Možno tedy 
míti za to, že vegetační vrchol monophyllního brachyblastu u Pinus mono- 
phylla úplně abortoval a že jen abnormně se vyvinuje na basi terminální 
jehlice nepatrný jeho rudiment. 
Srovnejme nyní popis tohoto brachyblastu s abnormitami popsa¬ 
nými u jiných druhů r. Pinus. Tu i tam tvoří terminální resp. pseudo- 
terminální jehlice přímé pokračování spirály šupin brachyblastových. 
Kdežto však u P. silvestris a P. banksiana zůstávala na basi pseudotermi- 
nální jehlice jí protistojná, velmi zakrnělá, šupinovitá jehlice druhá, 
u P. monophylla již ani této poslední stopy, na brachyblast dvoulistý 
poukazující, nenacházíme; naskýtá se tedy zde, u P. monophylla, nej- 
zazší známý extrém vývinu terminální jehlice u konifer vůbec. 
V největším počtu případů byly pseudoterminální jehlice u P. sil¬ 
vestris a P. banksiana opatřeny na xylemové straně hlubší nebo mělčí 
rýhou, způsobenou bud svinutím okrajů listových, nebo srůstem obou 
jehlic ve Strasburgerovu dvojjehlici. Na povrchu jehlice P. monophylla 
není takového zářezu; jehlice je dokonale oblá. Že by se tu jednalo o úplný 
srůst dvou protistojných jehlic, jak soudil AI. Braun, nelze naprosto 
připustiti. Podnět k myšlence takové mohl by zavdat i nejvýše jen první 
dojem při povrchním pozorování. 
1. Především je tu úplný srůst dvou protistojných jehlic stranami 
xylemovými pravděnepodobný už proto, že u jiných konifer, kde spolu 
dvě jehlice na brachyblastu srůstají (Sciadopitys, Pinus silvestris, P. 
pumilio), děje se tak vždy jen na jedné straně splynutím dvou proti¬ 
stojných hran, takže jsou obě jehlice od sebe o jistý úhel odchýleny 
(obr. 4. d), při čemž nesrostlé části xylemových stran tvoří rýhu. 
2. Špička jehlice se nikdy neštěpí, jak tomu u dvoj jehlic pravi¬ 
delně bývá. 
3. U některých abnormních brachyblastů nalezen byl rudiment ve¬ 
getačního vrcholu brachyblastového po straně base listové, nikoliv uvnitř, 
jak by se u dvoj jehlice mohlo očekávati. 
4. Poměry anatomické staví se rozhodně proti této myšlence: Místo 
zdvojeného cévního svazku, jaký bychom při dvojjehlici musili nutně 
předpokládati (viz abnormity u Pinus silvestris), máme tu svazek jediný; 
místo dvou samostatných pochev, chránících oba svazky, je tu jediná 
ellipsovitá pochva, obalující centrální pásku cévní; místo zdvojnásobeného 
počtu kanálků pryskyřičných je tu většinou týž počet, jako v jehlici brachy¬ 
blastu dvoulistového. Vůbec je mezi touto jehlicí z dvoulistého svazečku 
a onou terminální shoda zvláště v ohledu anatomickém tak očividná, 
III. 
