19 
že nelze už z tohoto důvodu ani na okamžik pochybovati o naprosté jedno¬ 
duchosti jehlice terminální. 
Zaoblený tvar terminální jehlice zdál by se tedy spíše nasvědčovat i 
tomu, že tu bylo zaoblení břišní strany způsobeno svinutím a dokonalým 
srůstem okrajů jehlicových, jak k tomu četné náběhy tvoří Pinus silvestris 
a P. banksiana (obr. 2. a , e). Výkladu tomu však odporuje především 
bočné umístění kanálků pryskyřičných; je nesnadno si představiti, že 
by si byly kanálky toto původní postavení uchovaly i po sevření a srůstu 
okrajů listových; v tomto případě zajisté by byly sblíženy — jako na př. 
u Pinus banksiana — v mediáně, na místě odpovídajícím xylemové straně 
jehlice (obr. 2. g). 
Další okolnost, jež odporuje svrchu naznačené domněnce, jest zřejmě 
plochý, bilaterální tvar svazku cévního, zcela týž, jako u jehlic z brachy- 
blastu dvoulistového, ač v důsledku zmíněného předpokladu bychom 
očekávali svazek cévní silně žlabovitě prohnutý, ne-li dokonce úplně kon¬ 
centrický. U abnormit P. silvestris a P. banksiana byly tyto deformace 
cévního svazku dobře patrny. 
Kdežto tedy u těchto druhů zanikla z největší části (až na nepatrnou 
rýhu) stočením okrajů strana xylemová, čímž tyto jehlice staly se téměř 
monofaciálními, zůstává u jehlice z monophyllního brachyblastu P. mono- 
phylla strana tato v neztenčené míře zachována; ovšem ale přizpůsobuje 
se následkem terminálního postavení jehlice — dle známého zákona — 
straně phloěmové tou měrou, že se nedá od ní při povrchním ohledání 
odlišiti: Jehlice stává se naduřením a zaokrouhlením xylemové strany 
zdánlivě monofaciální. Je to celkem totéž, jako u abnormit P. silvestris 
onoho způsobu, který byl již výše popsán a naznačen v obr. 3. /). Srovnáním 
příčného řezu této abnormity a terminální jehlice P. monophylla vysvítá 
nepochybně správnost tohoto posledního názoru. 
Shrneme-li vše, co tu bylo řečeno o monophylíním brachyblastu 
Pinus monophylla, můžeme tvrditi: 
1. Jehlice monophyllního brachyblastu u Pinus monophylla Fremmont 
jest jehlicí jednoduchou, na úkor druhé jehlice na brachyblastu původně 
dvoulistém se vyvinuvší. Zjev tento, u příbuzných druhů r. Pinus abnormně 
se vyskytující, ustálil se zde během vývoje v dědičný znak druhový. 
2. Jehlice tato, postavivši se v pokračování osy brachyblastové, 
stala se zdánlivě monofaciální zduřením a zaoblením strany xylemové, 
při čemž se na její anatomické struktuře v podstatě ničeho nezměnilo. 
3. Vegetační vrchol monophyllního brachyblastu u druhu Pinus 
monophylla je zpravidla úplně abortován, takže jediná jehlice, brachyblast 
tento okončující, je pravým, normálně vyvinutým listem tcrminálním, 
tedy samostatným anafytem ve smyslu Schultzovy anafytosní 
theorie. — 
T11 
