10 
pravé bacilly a bacillům podobné zvláštní formy, které poznány později 
jako vlastní, cellulosu rozkládající organismy. 
Normální postup rozkladu typické cellulosy za teploty 60—-65° C 
jeví se makroskopicky v epruvetách kvasících za přístupu vzduchu násle¬ 
dovně: Za 2—3 dny po přeočkování objeví se na proužcích filtračního 
papíru malé žluté skvrny, později sežloutne celý proužek a současně na 
povrchu objeví se kroužek prvních bublin plynu. Dále postupuje rozklad 
již velice rychle: Během 12.—18. hodin objeví se na žlutém, zbotnalém 
proužku papíru puchýře, v kterých na to papír proděraví, tekutina se 
silně zakalí, pěna je mocnější a po dalších 12. hodinách je papír proměněn 
v žlutou, splývající hmotu, která dá se snadno v tekutině rozptýliti. Dále 
však již prudkost rozkladu ustává a v malém množství tekutiny rozbředlý 
papír za stálého vývoje plynu pomalu se ztrácí. 
Nejenom však makroskopicky, nýbrž i mikroskopicky během tohoto 
rozkladu jsou patrné změny souvisící s vývojem bakterií: V prvním stadiu, 
kdy na papíru jsou ještě sotva patrné žluté skvrny, objeví se v tekutině 
vegetativní tvary pravých, sporulujících bacillů, provázejících thermo- 
filní rozklad cellulosy, které dovolím si označiti jako skupinu I. Vyskytují 
se, dle povahy materiálu jakým jsme očkovali v jednom i více druzích 
morfologicky podobných. Jsou to tyčinky tenčí neb tlustší, nabývající 
při sporulaci tvaru více méně klostridiovitého. V tomto případu isolovány 
na bujónovém agaru 2 druhy: II a I 2. Preparát zhotovený však ze žlutých 
skvrn poskytuje docela jiný obraz a to zpočátku tenká neb silnější (zjištěny 
2 druhy) vlákna, která dále rostou a později se dělí na samostatné bacilly, 
vytvářející konečné spory. V těchto žlutých skvrnách, jakýchsi koloniích, 
zjištěny v tomto případu rovněž 2 druhy, které jsou níže blíže popsány. 
Uvádím je jako skupinu bacillů II 1 a II 2. Konečně mikroskopickým 
vyšetřením ve stadiu maxima nalezneme pestrou směs těchto všech bacillů 
bez oné biologické souvislosti jaká plyne postupným děláním preparátů, 
takže těžko již rozhodneme, které bacilly jsou vlastní činitelé thermo- 
filní fermentace cellulosy. 
Anaerobní rozklad, ať již pozorovaný po přímém očkování půdou 
neb hnojem, či teprve přeočkováním z aerobně zkvašené kultury do epruvet 
anaerobně chovaných jeví se makroskopicky i mikroskopicky jinak. Teprve 
po 3—'5. dnech objeví se první známky fermentace. Tekutina se zakalí 
a na papíru, jenž zůstává bílým, objeví se průhlednější místa, někdy 
četné malé dirky, hustěji neb řidčeji, a ze dna nádoby vystupují bubliny 
plynu. Nyní již pokračuje rozklad rychleji, papír pozbývá soudržnosti, 
mění se v kaši —• kvašení dosahuje maxima, jak také hojným vývojem 
plynu jest patrno. Na to však dlouho dokvašuje, stále vyvíjí se bubliny 
plynu, až teprve za 2*4—-3% týdne rozklad ustává. I mikroskopicky je 
zřejmý rozdíl: Nenalezneme zde mikroby uvedené jako skupinu I. a z II. 
skupiny, v případě že jsme přeočkovali z aerobně kvasící epruvety pouze 
bacili II 2 se zde vyskytuje. 
IV. 
