11 
Dříve než přikročil jsem k analysi produktů thermofilního roz¬ 
kladu cellulosy, hleděl jsem vypěstovati čisté kultury těchto jednotlivých 
mikrobů, zvláště však ze skupiny II. 
1. K tomu užil jsem předně tuhé půdy s bujónem. Již 2. den po 
rozlití ploten objevily se při 60—'65° C dvojí kulaté, žlutavé kolonie, jedny 
světlejší. Vyšetřením zjištěny bacilly skupiny I. Bacilly skup. II. na 
bujónovém agaru ani po delší době nevyrostly. Rovněž i na agarových 
půdách s cellulosou neb uhlohydráty (glukosa, mannit, saccharosa, škrob,, 
dextrin) i různými dusíkatými látkami (amonaté sole, asparagin, pepton) 
a dále s odvary přirozených substrátů (půda, hnůj) nepodařilo se zatím 
získati kolonie těchto bacillů. 
2. Rovněž elektivní methoda v zmíněných prostředích, které osvědčily 
se k témuž účelu Omelianski-mu, nevedla k cíli. Ačkoliv jsem přeočkoval 
z tekutých živných prostředí jednak s amonatým dusíkem, jednak s aspa- 
raginem 15 i vícekráte, zůstaly bacilly skup. I. věrnými průvodci. Dokázal 
jsem tím však, že lze tyto kultury thermofilních cellulosových mikrobů 
pěstovati i v čistě minerálních prostředích. Zkoušená po této době akko- 
modace na minerálný resp. organický dusík se nedostavila. Kultura 
pěstovaná po tak dlouhý čas v roztoku s asparaginem zkvašovala i za 
přítomnosti amonatého dusíku a naopak. 
3. Uchýlil jsem se konečně k zředovací methodě, za kterýmž účelem 
opatřil jsem si spórový materiál, který po dostatečném zředění jsem roz¬ 
dělil do epruvet se solemi a cellulosou. Bohužel i tato práce byla marnou, 
hlavně asi z důvodu, že na jemných vláknech z rozptýleného materiálu 
nezůstaly jen spory jedné skupiny. 
4. Další způsob, kterým snažil jsem se odděliti mikroby obou skupin, 
zakládal se na té okolnosti, že v době, kdy již bacili II 1, o který se mi 
hlavně jednalo, tvoří spory, zůstávají bacilly skupiny I ve vegetativních 
tvarech. Umrtvil jsem tedy ve vhodném stadiu vegetativní formy zahřátím 
na vyšší teplotu a očkoval tímto materiálem. Ani tento způsob nevedl 
však k cíli. 
5. Dále předpokládal jsem různou resistenci spor a zahříval proto- 
spórový materiál směsi obou skupin po různou dobu v proudící páře. 
Výsledek byl ten, že se mi podařilo, aspoň na delší dobu zastaviti činnost 
bacilla II 2, oddělení bacillů skupiny I jsem však nedocílil. Za to pozo¬ 
roval jsem, že doba, po kterou jsem ponechal spory v páře, byla takřka 
přesně úměrná době, za kterou počalo kvašení v epruvetách očkovaných 
tímto vyhřívaným materiálem. Spory vyhřívané y 2 hodiny začaly kvasiti 
za 3, 1 hodinu za 4, 1*4 hodiny za 5 a 2 hodiny za 6 dní. Delší dobu 
vyhřívány, nezkvašovaly. Tím zjištěna i resistence spor. 
6. K témuž účelu hleděl jsem dále využiti jednak neschopnosti 
bacillů skup. II rňsti na bujónovém agaru a dále delší doby, kterou potře¬ 
bují jejich spory k vyklíčení. Rozlil jsem proto dosti husté plotny ze 
směsi bacillů a po dříve již zjištěné době potřebné k vyklíčeni spor bacillů 
IV. 
