13 
filních cellulosových mikrobů. Oba bacilly, jak již sděleno, vypěstovány 
z aerobní kultury, očkované původně řepnou půdou. 
Bacillus II1 (v. vyobr.), thermofilní cellulosový aerobní, tvoří na 
papíru čistě žluté kolonie; rozkládá snadno typickou cellulosu v podobě 
filtračního papíru či chem. získané (sražené z roztoku ve Schweizerově 
činidle), ne však dřevnou cellulosu (zkoušeny piliny zbavené pryskyřice 
a dále papír z dřevité cellulosy). Malé množství železa podporuje rozklad,, 
jak bylo shledáno v některých případech, kdy kvašení se nedostavilo,, 
přidáním stopy chloridu železitého — během 12.—24. hodin objevily se* 
již známky kvašení. Jistě se tak nestalo příznivým vlivem chloru, neboť: 
tento byl již předem v malém množství v živné tekutině a dále rozklad 
nezačal obyčejně v případech kdy bylo užito velice čisté cellulosy s ne¬ 
patrným množstvím popele. Optimální teplota rozkladu zjištěna mezi 
55—60° C, maximální při 68° a minimální při 30°. Za této teploty však 
probíhá fermentace cellulosy daleko pomaleji. Má schopnost assimilovati 
minerální dusík, organický dusík částečně podporuje vzrůst, dusičnany 
nerozkládá. Intensivně zkvašuje též glukosu. Barví se snadno. 
Tvoří velké, oválné, v preparátu vždy nápadné spory, které za 
příznivých podmínek klíčí v silnější vlákno, které se často otáčí, čímž, 
tvoří dojem více souběžných vláken. Někdy lze nalézti i pravděpodobné 
větvení, čímž zdají se tyto bacilly bJížiti vláknitým mikroorganismům. 
V dalším stadiu rozpadá se toto vlákno na menší a větší kousky, samo¬ 
statné bacilly. Na to vytváří se konečná spora. Obsah plasmatu na tomto 
konci se intensivněji barví, konec se pomalu rozšiřuje až nabývá celý 
bacili tvaru paličkovitého; dále spora zraje, což patrno nepřijímáním 
barviva. Někdy vytváří se současně spory na obou koncích kousku vlákna 
a teprve později se tento rozdělí, jindy opět tvoří se spory při sobě v místě 
rozdělení. Malé kousky vlákna netvoří pak spory vůbec. 
Bacillus II 2 (v. vyobr.) přibližuje se ještě více vláknitým mikro¬ 
organismům. Jest fakultativně anaerobní, jinak však má podobné vlast¬ 
nosti jako bac. II 1. Assimiluje minerálný dusík; za aerobiosy tvoří na. 
papíru rovněž žluté skvrny. Rozdíl je patrný zvláště morfologicky. Malá,, 
čistě kulatá spora klíčí v tenké, dlouhé, mírně vlnité vlákno, které v určitém 
stadiu opět se rozpadá na tenké samostatně bacilly vytvářející konečnou 
kulatou sporu. Za aerobiosy jest však daleko nesnadněji pozorovati tato 
jednotlivá stadia, většinou nacházíme pouze již jen tenké bacilly. 
U obou bacillů produkty rozkladu, zvláště kyseliny zabraňují další 
fermentaci, takže jest nutno tvto neutralisovati uhličitanem vápenatým 
neb hořečnatým. 
Ačkoliv se mi tedy nepodařilo získati theoreticky čisté kultury těchto 
thermof. cellulos. mikrobů, pokládal jsem za nutné přesvědčiti se o povaze * 
a množství plynných a rozpuštěných produktů fermentace cellulosy. 
Plynné zplodiny analysovány z aerobně i anaerobně kvasících kultur. 
Kvasné, 1 /-baňky naplněny v případě aerobním 500 ccm živného roztoku 
IV. 
