amerických a baltických provincií ruských, 17 ) z anglických pak G. \Y. 
LEE, jenž zpracoval britská Trepostomata karbonská. 18 ) 
Pokud mne se týče, kloním se k náhledu pojímati Treposto¬ 
mata za bryozoa, ježto veliké buňky vyčnívající nad povrch 
u nově zjištěného druhu Monotrypa fertilis nemají obdobných 
útvarů mezi korály, za to však možno je dobře přirovnat i k o v i c e 11 á m 
mechovek. Souhlasím dále úplně se svrchu uvedeným názorem GRE- 
GORYHO, neboť mnohé zvláštnosti morfologické, jež pozoroval jsem 
ve vnitřní struktuře rodu Trematopora, souhlasily úplně s oněmi, 
na něž upozornil druhdy prof. F. POČTA u rodu Heteropora z kory- 
canských vrstev na Kaňku u Kutné Hory. 19 ) 
Rovněž okolnost, že zvířata tato porůstala pevné předměty, zvi. 
stonky lilijic, škeble a pod., zdá se nasvědčovati spíše na mechovky než 
na korále. 
Morfologie - Trepostomat. Trepostomata tvoří kolonie 
čili zoaria skládající se z dlouhých trubkovitých buněk -—- zooecií, které 
mívají na koncích proximálních (t. j. uprostřed kolonií) stěny buněčné 
tenké, kdežto na koncích distálních (t. j. na povrchu kolonií), stěny buněčné 
stluštělé. Podle tohoto znaku a zvláště pak podle přítomnosti neb ne¬ 
přítomnosti přehrádek buněčných (diafragmat) rozeznáváme na zoariu 
(zvi. to platí u forem rozvětvených) dvě partie. Část axiální, uprostřed 
zoaria, vyznačující se tenkými stěnami buněčnými a obyčejně nepřítom¬ 
ností přehrádek, sluje nedospělou (regio immatura); naopak část 
periferiální s tlustými stěnami buněčnými a hojně přítomnými přehrád- 
kami označuje se jako partie zralá, dospělá (regio matura). 
Vedle větších zooecií či autopor vyvinuty bývají u některých Trepo¬ 
stomat ještě menší buňky mesopory, obklopující autopory. Tyto liší se 
od prvních nejen velikostí, ale i úpravou přehrádek. 
Na povrchu zoaria Trepostomat možno pozorovati: Monticulae — 
t. j. nad povrch vyčnívající skupiny zooecií, maculae — skupiny 
nahromaděných mesopor a konečně akanthopory, t. j. drobné cy¬ 
lindrické rourky mezi zooecii, které vyčnívají jako trny nad povrch 
zoaria. 
Zajímavý a jak se' zdá u palaeozoických Trepostomat dosud ne¬ 
známý útvar nalezl jsem na novém druhu Monotrypa fertilis. 
Zde pozoroval jsem na povrchu zoaria tu a tam nepravidelně roztroušené 
veliké, na průřezu kulaté buňky se ztkištělým vnějším válem (viz obr. 3. 
na tab. II.), které nápadně se odlišovaly od menších zooecií na průřezu, 
zpravidla pěti- neb šestihranných. Na podélném výbruse takovouto 
18 ) G. W. Lee: The British Carboniferous Trepostomata, Memoirs of the 
Geol. Survey of Great Britain, Vol. I., part 3, London 1912. 
19 ) F. P o č t a : O mechovkách z korycanských vrstev pod Kankem u Kutné 
Hory. Palaeontographica Bohemiae Nro 2. Česká Akademie cis. Frant. Josefa pro 
védy, slovesnost a umění v Praze 1892. 
