11 
K prvnímu případu přirovnal bych u našich českých Trepostomat 
vývoj hvězdovitých lišten zdobících kruhovitá, deskovitá zoaria druhu 
Po-lyte ichus Nováki Barr. Na průřeze takovou lištnou po¬ 
zorujeme vždy dvě vrstvy burek oddělené od sebe zřetelnou čarou; zpodní 
konce buněk připojují se po obou 
stranách k této dělící čáře, svrchní 
konce vycházejí na povrchu lištny. 
Dělící čára se na zpodině zoaria 
rozděluje přecházejíc v epizoarium. 
Z toho jest patrno, že lištny 
u druhu Polyteichus Nováki 
Barr. vznikly pozvolným zvedáním 
se epizoaria; tím vytvořoval se zá¬ 
hyb, při čemž však současně spodní 
strany zvedající se epitheky těsně 
se přikládaly na sebe a splynuly. 
Jest tudíž dělící stěna v lištnách 
Polyteichus Nováki morfo- 
logicky původem svým zdvo¬ 
jenou epithekou a možno ji 
proto dobře označiti jako mesotheka. (Srv. otr. 3. v textu.) Zvedání 
epizoaria u Polyteicha počínalo, jak se zdá, od středu spodiny kruhovitého 
zoaria. Proto u zoarií malých, nedospělých shledáváme lištny pouze ve 
středu kolonie, nedosahující okraje spodní kruhovité desky; naopak 
u velikých, dospělých forem sahají lištny až ku kraji. 
Obr. 3. Podélný průřez zoariem Polyteichus 
Nováki Barr. sp. 
(Obrázek vzatý z Barran^e: Systéme 
silurien etc.Vol.VIII.,tome II. Počta: 
Anthozoaires et Alcyonaires, str. 322., 
obr. 24). 
Popis Trepostomat z Pernikářky. 
V novém nalezišti Trepostomat na Pernikářce zjišlěny byly až 
dosud bezpečně tyto rody: Trematopora Halí., Monotrypa 
Nicholson, Polyteichus Barr., Trochopora nov. gen. a pak, 
jak se z makroskopického ohledání usouditi dalo (exempláře byly úplně 
zkyzovatělé), též rod Monticulipora D'Orbigny. Vedle těchto 
vyskytly se dále ještě dvě formy nové, bohužel však od každé jen po 
jednom exempláři, takže nebylo možno je studovati též mikroskopicky. 
Jednu z těchto nových forem řadím provisorně k rodu Monotrypa, 
druhou k rodu Polyteichus. 
Rod Trematopora Halí. byl charakterisován takto: Zoarium větev- 
naté; povrch hladký neb pokrytý montikulami; zooecia jsou tenkých stěn 
a mají jen málo přehrádek. Otvory zooecií vycházející na povrchu zoaria 
jsou okrouhlé neb oválné a lemovány jsou více neb méně zřetelným peri- 
stomem. Prostory interzooecialní jsou na povrchu zoaria tvořeny z hustě 
na sebe nakupených mesopor. Tyto jsou nepravidelně hranaté; v po- 
V. 
