Monotrypa fertilis n. sp. 
Zoarium bývá bud hlíz ovité, neb tlustě válcovité, někdy rozvětvené. 
(Obr. 5 a v textu.) Povrch jest hladký; obrys otvorů zooecií na povrchu 
vystupujících jest pěti- neb šestihranný, zooecia sousedí s sebou těsně 
jsouce oddělena vysokými tenkými stěnami. Rozměry otvorů zooeciálních 
kolísají mezi 02—03 mm. Zajímavým zjevem jsou tu a tam nepravidelně 
roztroušené 07—O'8 mm veliké otvory zvláštních buněk, obrysu kruho¬ 
vého, s tlustým okolním válem. (Viz tab. II. obr. 3.) Popis těchto buněk 
byl podán výše, v povšechné části o Trepostornátech a buňky vyloženy 
byly jako ovicelly. 
Kdežto ve všeobecné charakteristice 
rodu Monotrypa ve všech dosavadních 
spisech udává se, že zooecia nebývají 
rozlišena v část nedospělou a dospělou, 
přehrádky v zooeciích pak mají býti 
řídkými, po kládal bych za význačný 
znak rodu Monotrypa pouze absolutní 
nepřítomnost mesopor a akanthopor. Na 
příklad na našem druhu Monotrypa fer¬ 
tilis jest rozdíl mezi partií dospělou a 
nedospělou velmi zřetelný. Uprostřed 
zoaria jsou stěny zooeciální tenké, blíže 
ke kraji stávají se tlustšími. Temná, dvě 
sousední zooecia oddělující linie jest ve 
výbrusech velmi dobře patrna. Ve střed¬ 
ních částech zoaria vyvinuty jsou rourky 
zooeciální dlouhé, přímé, bez přehrádek; 
stěny jejich jsou zřídka rovné, obyčejně 
bývají vlnovitě zprohýbány. Poblíže po¬ 
vrchu zahýbají se zooecia prudce, takže 
vyúsťují téměř kolmo na povrch. V této 
partii se silně rozmnožují intracellulár- 
ním dělením a přepažují se hojnými pře- 
hrádkami zpravidla mírně vypuklými. 
(Obr. 5. b v textu.) 
Obr. 5. Monotrypa fertilis n. sp. 
a — zoarium v přiroz. velikosti; 
b — průřez podélný, ukazující zře¬ 
telný rozdíl mezi částí nedospělou 
a dospělou ; o --= ovicella. 
Výbrus tangenciální ukazuje strukturu dosti jednoduchou. (Viz obr. 5. 
na tab. II.) Průřezy zooecií jsou nepravidelně mnohohranné, stěny bývají 
vždy prohnuté. Poblíž povrchu jeví se v průřezu tangenciálním zooecia 
silně protažena následkem prudkého ohýbání ve zralé partii. 
Druh tento nalezl jsem pouze ve dvou exemplářích, z nichž jeden 
byl obětován na zhotovení výbrusů. Bude třeba bedlivě pátrati po dalších 
exemplářích, aby mohl býti podrobněji prostudován zajímavý nový útvar 
buněk, jež pokládám za ovicelly. 
