ROČNÍK XXII. 
TŘÍDA IJ. 
ČÍSLO 6. 
Studie o kýle Spigelově. 
Podává 
Docent Dr. Julius Petřivalský. 
Z c. k. Českého ústavu anatomického prof. Dra Janošíka a z c. k. české chirurgické 
kliniky prof. Dra Kukuly v Praze. 
S tabulkou a 3 obr. v textu. 
(Předloženo dne 25. ledna 1913.) 
La Chausse napsal prvý cennější práci o ventrálních kýlách 
a rozlišil již odrůdy mezi nimi, ano znal též hernii na zevním okraji 
m. recti abdominis. V roce 1764 postřehl Klinkosch (v Praze), že mezi 
10 místy, kde mohou vzniknouti kýly ventrální, jest jedno typické místo 
na zevním okraji m. recti a to v Čáře semilunární Spigelově. Přesnější 
anatomické objasnění a vědečtější záznam o kýle Spigelově zanechal nám 
teprve Astley Cooper, jenž pozoroval 3 případy zmíněné kýly; 
C o o p e r vyslovil též mínění, že lokalisace kýly Spigelovy předurčena jest 
anatomickou zvláštností krajiny, totiž příčným prostupem četných cev 
a nervů. Prostupy cévní přední stěnou břišní mohou dle něho být i někdy 
tak nápadně velké, že až celé útroby mohou tu vynikati na venek. 
V minulém století zabývala se kýlou Spigelovou ještě práce Dani¬ 
ela Molliera (1877), jenž pozoroval případ kýly posttraumatické. 
Hned na to (1878) předvedl T e s s i e r ve společnosti pařížských chirurgů 
případ téže kýly, spontánně vzniklé, který zpracoval R e y n i e r v pařížské 
these z r. 1879. These Reynierova jest první seriosní prací — mimo¬ 
chodem řečeno — o kýlách ventrálních vůbec. Konečně publikoval ob¬ 
dobný případ Ferraud, Grange 1896, G i o r d a n o 1893, W y s s 
1892, L i n d n e r 1892, Monro, Brennani, Petit, Mackrockki, 
Macolady; konečně 1907 Thevenot s Gabourdem a 1910 
Stiihmer. 
VI. 
I 
