byly u nich vesměs kruhovité, ohraničené, kdežto při ventrálních kýlách 
kongenitálních mají býti tvaru nepravidelného a ne tak ostře ohraničeny ; 
útvary ty odpovídají prý, dle S t u h m e r a, spise prolapsům nežli kýlám. 
Věku dětskému připadly dle Stuhmera dosud jen 3 případy kýly Spi- 
gelovy, prostředním letům 9 a po 40. roce se jich vyskytlo 25. Naše nemocná 
čítala 46 roků, trpěla však kýlou od 10. roku. Není vyloučeno, že aspoň 
v části případů pozorovaných po 40. roce, trvala kýla již dříve, a že snad 
chabost tkaní, objevující se u člověka po 50. roce neb různé jiné příležitostné 
příčiny (subserosní lipomy, silné ztučnění a ukládání se tuku kol cev v mí¬ 
stech jejich prostupu stěnou břišní, silné zhubnutí, atd.) učinily teprve 
kýlu zjevnou. 
S t ú h m e r však popírá vliv ochabnutí přední steny břišní na vznik kyl 
Spigelových. Jest naproti tomu nesporno, žeThevenot a Gabourd 
nalezli ve svém případě vedle kýly Spigelovy ještě kýlu pupeční, Reynier 
spolu levostrannou inguinální, Tropinart rovněž levostrannou ingui- 
nální, L e M a i n e shledal koincidenci 3 kyl, B o o n kýlu inguinální, ve 
zprávě ze St. M a r y’s H o s p. uvedena spolu kýla stehenní, v případě 
Dupuytrenově družil se k ní krypt orchismus, G r a s e r viděl 
jednou vedle intersticiální hernie na zevním okraji m. recti též hernii 
obturatorní. Koincidence více kyl svědčí nesporně o jakési celkové dispo¬ 
sici organismu k vzniku kyl, ať již podstata disposice té tkví v poměrech 
anatomických v stěně břišní samé či též v obsahu břišním neb v kombinaci 
obou. 
Za nejčastější příčinu vzniku ojedinělé kýly Spigelovy považuje 
S t ú h m e r rozšíření kanálků, jimiž prostupují cévy a nervy přední stěny 
břišní. Myšlenka není nová, ježto již 1804 Astlev Cooper vystihl, 
že se v 3 jeho případech lokalisovala kýla do rozšířeného aponeurotického 
otvoru neurovaskulárního na zevním okraji m. recti. Za rozšíření prostupu 
neurovaskulárního činěna tehdy zodpovědnou arteria epigastrica inf. re¬ 
spektive její větve. L i n d n e r byl 1892 téhož mínění, jen že tvrdil, že 
nemenší rozšíření prostupů cévních v přední stěně břišní může se vysky- 
tnouti i u arteria circumflexa ilium prof., epigastrica sup. a u dolních arterií 
interkostálních neb lumbálních. L i n d n e r lokalisoval uvedené ony 
kanálky neurovaskulární vesměs do prodloužené čáry mamillární; průběh 
jejich jest šikmý shora dolů a ze zevnějška mediálně. 
Thevenot a Gabourd vyšetřovali (1907) v tomto směru 
variety průběhu art. epigastricae inf. a přišli k následujícímu: 
1. Arť. epigastrica inf. jde nejčastěji za m. rectus a proniká do předu 
jeho středem; větve její pronikají svalem příčně. 
2. Art. epigastrica inf. probíhá v řidších případech po krátkém 
příčném průběhu šikmo vzhůru a zevně do zevního okraje m. recti, až se 
konečně octne na zevním okraji svalu a to v niveau čáry (semicirkulární) 
(Douglasovy), jindy výše neb níže. Rámus perforans art. epigastricae inf., 
který jde konstantně pod řečenou čarou a vine se na venek, perforoval mezi 
