3 
pouze plasmovou pokožkou. Při klíčení přemění se takové spory přímo 
ve vegetativní individua, nezanechávajíce žádných zbytků blány, 
Tvrzení tedy, že tlouštka blány spórové zabraňuje zbarvení chro- 
matinového útvaru domněle ve spoře uzavřeného, dá se při podrobnější 
analyse sotva udržeti. 
Zbyla by tedy pouze námitka, že zbarvení je sice možné, ale že 
zůstává shuštěným a nadto reservními látkami naplněným a proto silně 
světlo lomícím plasmatem spórovým zakryto. 
Názor, že spora je kondensovaným protoplastem pochází ze starší 
doby. Dnes víme, že jde méně o kondensaci jako o chemickou přeměnu 
plasmatu základu spórového, které je původně chromofilné v plastinovité 
plasma zralé spory. Při tom sice jde — osvědčí-li se moje dle nynějších 
vědomostí dobře odůvodněná domněnka, že plastin je blízký albumi- 
noidům — také o jakousi kondensaci, neboť albuminoidy jsou mnohem 
složitější nežli nucleoproteidy, jak tomu i resistenční reakce i biologické 
chování jich v organismech nasvědčují. 1 ) Jinak byla by také nevysvětli¬ 
telnou i ona spotřeba reservních látek, která při tvorbě spory nastává; 
jdeť přece, dle obecného mínění o vytvoření klidného útvaru, jež by mohlo 
stát i se jednodušeji pouhou retrakcí plasmatu s následným opouz dřením. 
Dle toho je kondensace při tvorbě spory nastávající rázu chemického. 
Ale kondensace tohoto druhu nezabraňuje u žádného objektu, kde se ana¬ 
logické děje vyskytují, zbarvení chromatinových částek, jsou-li jen nějaké 
přítomny. 
I zbývalo by očividně pouze tvrzení, že „jádro" spory je zakrýváno 
reservními látkami ve spoře nahromaděnými. Reservní látky objevující 
se v individuích sporulujících jako tuk, glykogen a volutin, spotřebují se 
dle M e y e r a při tvorbě spory. Jediná dosud vykonaná chemická 
analysa spor od D y r m o n t a a N e n c k i-h o rovněž vykázala pouze 
nepatrné stopy tuku a látek olejnatých. Hotové spory však dle M e y e r a 
neobsahují žádné z výše uvedených reservních látek, nýbrž jsou u nich 
„snad pouze bílkoviny jakožto reservní látky uloženy". 2 ) Že jde o reservní 
látky, odůvodňuje M e y e r analogiemi semen rostlinných. Uvádí, že 
většina rostlinných bílkovin jsou látkami reservními a míní, že ani nukleo- 
proteidy ani nuklein nesmí pokládány býti za hmotu přináležející proto- 
plasmatu jadernímu. V semeni všechny tyto bílkoviny jsou prý látkami 
reservními. Pouze asi 5% normální sušiny rostlinné buňky odpovídá prý 
vlastnímu protoplasmatu. Ovšem takové analogie sotva kdo bude poklá- 
dati za průkazné. 
Béře-li se pojem „reservní látky" tak široce, jak činí M e y e r, pak 
musili bychom téměř všechny bílkovité součástky organismu pokládati 
za látky reservní a to tím spíše, že bylo experimentálně ukázáno, že v prň- 
ň Viz mé práce v Rozpr. č. akad. XVII. č. 23. 1908 a XIX. č. 15. 1910. 
2 ) Die Zelle der Bakterien S. 238. 
VIII. 
