4 
běhu protrahováného hladovění se resorbují všechny součástky organismu 
až na nejembryonalnější (Barfurth). Vzdor tomu nikdo by však 
nepokládal se za oprávněna, aby je prohlásil za látky reservní. 
Vůči tvrzení, že spory bakterií obsahují větší množství látek re- 
servních v běžném slova smyslu lze také uvésti závažné argumenty. 
Především nelze se domysliti, proč by se právě ve sporách měly uklá- 
dati, představují-li spory útvary úplně klidné. 
Lzeť spory, jak známo, chovati dlouhá léta v poměrech, ve kterých 
každý příjem potravy je zabráněn, ku př. na úlomcích skla. Kdyby před¬ 
pokládané v nich látky reservní měly snad k tomu sloužiti, aby spora za 
takových okolností se udržela při životě, pak musily by znenáhla ubývati. 
I bylo by pak lze předpokládati, že v takových starých sporách se snadněji 
podaří znázornit i postulované chromát inové zrno a sice i obvyklými 
metodami. Zkoumal jsem za takového předpokladu spory bact. anthracis 
dva a tři roky staré — než bez výsledku. 
Z tohoto fakta lze ostatně ještě také odvozovati, že zralé spory ne-- 
dýchají. Neboť, kdyby bylo zde nějakého zevního nebo intramolekulárného 
dýchání, musila by se spora znenáhla ztráviti a klíčivost její musila by 
brzy zaniknouti. 
Vykonal jsem dále nesčetné pokusy, abych spory umělými podněty 
přivedl ku klíčení na substrátech neobsahujících žádných živin. Ačkoliv 
jsem v KOH seznal prostředek, o němž lze souditi, že je sto, aby přivodil 
uměle vývin jistých spor, tedy přece se mi pokus ten nikdy nepodařil na 
půdě živin úplně prosté. 
Pokud moje dosavadní zkušenosti sahají, lze míti za jisté, že se 
spory vyvíjejí jedině na adaequatním výživném substratě. Kdyby obsa¬ 
hovaly reservní látky v jakékoli formě, musily by vyklíčiti i v destillované 
anebo svařené obyčejné vodě. 
Bylo by totiž možno souditi, že staré na indifferentním materiálu 
(skle, dřevě, papíru) uchované spory nejsou s to, aby reservní látky v sobě 
uzavřené assimilovaly jedině následkem nedostatku potřebné k tomu vody. i 
Spórová blana samotná je pro vodu prostupná; důkazem toho je, 
že spory vyklíčí ve vodných roztocích živin a že se sbarví přímo vodními 
roztoky barviv (viz co nahoře uvedeno). 
Sám F i s c h e r, 1 ) jenž hájil názor, že blána spórová je nepro¬ 
pustná, vyslovuje se v ten smysl, že nepropustnost ta se překoná delším 
ležením ve vodě. Víme ovšem, že spory vykličují již v krátké době 1—3 
hodin, přijdou-li jen na vhodný substrát. Než nechrne tuto zkušenost 
stranou a vyhovme postulátu Fischerovu! Aby bylo docíleno 
propustnosti spórové blány pro vodu, bylo by tedy pouze zapotřebí, abychom 
spory na nějaký čas uložili do vody. Obsahují-li skutečně reservní látky. 
Ú Vorles. tib. Bakterien. 1903. S. 40. 
VIII. 
