{) 
i vyšetřuje. Lze však po vysušení praeparatu i do kanadského balsamu 
uzavřití. 
Z přiložené tabule lze seznati účin a upotřebitelnost metody. 
Nám jde především o to, abychom zjistili, čím dociluje se při uvedené 
metodě získaných výsledků. 
Uvedl jsem již, že je blána spory prostupná pro vodní roztoky. 
Nejlepším dokladem toho je, že se spora zbarví diffusně, necháme-li na 
ni působiti studené roztoky zásaditých barviv anilinových delší dobu. 
Ježto při použití mé metody nastane zbarvení v době krátké, mohlo by 
se soudit i, že kyselina dusičná v ní předepsaná zvyšuje nějakým spůsobem 
propustnost blány —- snad tím, že rozpouští nějaké součásti její. 
Kdyby tomu ale tak bylo, proč nezbarví pak barvivo, nyní snadněji 
diífundující, celou sporu, jako se to stane při protrahovaném barvení bez 
jakéhokoli předchozího působení? Snad tedy kyselina dusičná odstraňuje 
z bílkovinatého obsahu spory nějaké látky, které jindy zbarvení zabraňují. 
Takové působení nelze ovšem vyloučiti, ale význam jeho možno seslabiti 
poukazem na následující okolnosti. 
Použijeme-li totiž místo kyseliny dusičné alkalií, které přece mají 
u vysoké míře schopnost rozpouštěti bílkoviny a blány, pak výsledek 
zbarvení, znázorněný v přiložené tabuli, se nedostaví. 1 ) Mimo to zbarví 
se, jak jsem již uvedl, pouhým vodním roztokem barvivovým, celý obsah 
spory, působil-li dosti dlouho. 
Za takového stavu věcí zbývá dle mého mínění uvážit i pouze jedinou 
ještě možnost. Bylo by totiž možné, že kyselina dusičná působí (ve smyslu 
výkladů Ehrlichových) 2 ) jako nepravé mořidlo, zvyšujíc aciditu 
chromatinového zrna spory do té míry, že dochází ku štěpení zásaditého 
íuchsinu, zakotvení jeho barvící zásady na kyselé hmotě chromatinového 
zrna a tak ku vzniku barevné soli způsobující jeho zbarvení. 
Předpokladem výkladu toho by ovšem bylo, že se acidita hmoty 
skládající chromatinové zrno během stárnutí spory snižuje. I jest se 
tázati, je-li nějakých přímých dokladů pro takovou domněnku. 
Přímý doklad takový mohl by spatřován býti v okolnosti, kdyby 
se podařilo chromatinové zrno zbarviti bez jakékoliv předchozí praeparace 
nějakým kyselým barvivém. 
K pokusům takovým zvolil jsem především vodní modř. Tato je 
vysloveně kyselým barvivém, neboť dává mimo jiné se zásaditým fuchsinem 
sraženinu. Vzniká sulíonací zásadité anilinové modři, tak že vedle 
kyselých skupin obsahuje i zásadité — i stojí na hranici kyselých a zása¬ 
ditých barviv. Proto hodí se vodní modř velmi dobře ku barvení těles, 
stojících na hranici baso- a oxyfilie. 
J ) Rozumí se, že nesmíme alkalie nechat působiti déle než kyselinu dusičnou,, 
poněvadž jinak nastalo by nebezpečí, že se spórový chromatin jimi rozpustí. 
2 ) Viz též můj článek: Theorie histolog, barvení. Věstník č. akad. XIV. 1905* 
str. 8 násl. 
VIII. 
