Barvíme-li nyní 1 %ním vodním roztokem vodní modře zralé spory 
pouze fysikalně fixované/) je výsledek negativní. Sešilime-li aciditu 
substrátu předchozím působením kyseliny dusičné a barvíme pak vodní 
modří, nedocílíme zase žádného výsledku. Resultát tento není nikterak 
překvapující a stane se pochopitelným, uvážíme-li chemické složení tohoto 
barviva. Dlužno souditi, že jeho kyselé skupiny mají takovou převahu 
nad zásaditými, že ani sesílením acidity substrátu se nepodaří docíliti 
odštěpení a upoutání zásaditých skupin vodní modře. Že názor tento je 
správný, lze dokázat i následujícím pekusem. 
Přidá-li se k nějakému kyselému barvivu kyselina, tu sesílí se tím 
dle Pappenheima (Farbchemie) jeho barvící síla. 2 ) Barvíme-li 
fysikalně fixované spory vodní modří okyselenou kyselinou octovou, 3 ) 
tu skutečně se chromatin jich zbarví. 
I zbarvení chromatinu spórového zásaditým íuchsinem po před¬ 
chozím působení kyseliny dusičné, i zbarvení jeho okyselenou kyselou 
vodní modří bez jakékoli předchozí praeparace vysvětluje se tedy tím. 
že v obou případech těchto působila kyselina jako nepravé mořidlo. 
V prvém případě bylo nutno zvýšiti aciditu substrátu; 4 ) tento tedy 
je málo kyselý, více zásaditý. V druhém případě bylo nutno zvýšiti pů¬ 
sobnost kyselých skupin barviva; substrát tedy byl více zásaditý, málo 
kyselý. 
Další přímý doklad tvrzení, že se acidita chromatinového zrna spory 
znenáhla zmenšuje, jest spatřovati v rozdílech zbarvování. Známoť, že 
během zrání spory lze je přímo zbarviti zásaditým íuchsinem z obyčejného 
vodního roztoku bez jakékoliv předchozí neb následné praeparace; o tom 
je více zpráv. V staré, úplně zralé spoře lze je vsak zbarviti pouze po 
předchozím použití kyseliny. 
I lze tedy právem souditi, že acidity hmoty, z níž složen je chromatin 
spórový během stárnutí ubývá. 
Otázkou je nyní, jaký význam připadá tomuto ději? 
Ježto se obecně uznává, že kyselá povaha útvarů chromátinových je 
podmíněna tím, že obsahují kyselinu nukleinovou (resp. fosforečnou), bylo 
by z ubývání acidity hořeji prokázaného souditi, že se množství kyseliny 
nukleinové v chromatinovém zrnu spory stárnutím zmenšuje. 
Stárnutí spory je tedy spojeno se závažnými chemickými přeměnami 
jejího chromatinu. 
Vylíčený pochod připomíná bezděky nálezy I s r a é 1 a a Pappen¬ 
heima na zrajících erythrocytech, dle kterých jest zánik jádra erythro- 
1 ) Aby vynikla přirozená chromatofilie. 
2 ) Viz též Růžička, Theorie histolog, barvení. Věstník č. akad. XIV. 
1905, str. 9. 
3 ) Na 10 cm 2 l%ního vodního roztoku 15 kapek kysel, octové ledové. 
4 ) Že se acidita skutečně zvyšuje, je zřejmo z chování se vegetativních individuí, 
tato jsou totiž v praeparatcch mojí metodou pořízených nápadně přebarvena. 
Vlil. 
