ROČNÍK XXII. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 9. 
O geologickém horizontu rudného ložiska na 
Karýzku. 
Napsal Celda Klouček. 
(S tabulkou.) 
Předloženo dne 4. února 1913. 
U Karýzka, vísky mezi Zbirohem a Komárovém, dolovalo se kolem 
r. 1860 na železnou rudu, o čemž svědčí podnes četné hromady neupotřebené 
rudy nad Karýzkem po kraji lesa. 
M. V. L i p o 1 d ve svém zajímavém a pro četné hornické údaje 
důležitém díle * 2 ) pojednávaje o karýzeckém dolu (Veronikazeche) uvádí, 
že tamní asi 1 sáh mocná vrstva rudy obsahuje 35% železa a že jest ulo¬ 
žena docela v černošedých břidlách rokycanských, tedy y D ly . 
Nasvědčují prý tomu vedle nadložních křemenců D 2 (opodál na 
severozápadě viditelných) nálezy zkamenělin z rudy samé a to: Conularia 
grandis, Obolus (?), malá Lingula sulcata (velmi hojná) a z nadložní břidly 
část trilobita ( Placoparia Zippei?). „Těmito petrefakty jsou břidly ty 
co Rokycanské dostatečně charakterisovány," praví pak Lipold bez okolků, 
ač ze jmenovaných zkamenělin jediný skutečně pro D ly svědčící druh 
Placoparia Z. uvádí ještě s otazníkem; tedy vlastně paleontologického 
důkazu pro příslušnost vrstev těch ku T> ly Lipold nepodává. 
Barrande proti tomu staví při popisu Conularia imperialis BarrZ) 
(= grandis u Lipolda) dotýčné vrstvy u Karýzka nerozhodně buď do D 4 
nebo snad do D ly , kdežto Dr. Jaroslav Perner 3 ) z důvodů geologických 
určuje Karýzek co D lr 
Pokud mi známo, nezabýval se nikdo víc luštěním otázky té. 
Roku 1905 seznal jsem poprvé rudné hromady karýzecké a pátral tam 
J ) „Die Eisensteinlager der silur. Grauwackenformation in Bohmen“. Jahr- 
buch der k. k. geolog. Reichsanstalt, XIII., 1863, S. 339. 
2 ) Systéme silur. Vol. III., p. 42—43, Pl. 16. 
3 ) Miscellanea silurica Bohemiae I. Česká Akademie 1900. 
Rozpravy: Roč. XXII. Tř. II. Čís. 9. 
IX. 
1 
