4 
jezera jest slať od břehů na západě i východě oddělena úzkým pruhem vody , 
v jihu pak jeví se suchý přechod. Množství mrtvého dříví lemuje východní 
břeh, částečně i severozápadní cíp jezera. Ve směru ku hrázi spousta 
velkých i malých balvanů vyniká z bahnitého podkladu. Hornina, pokud 
ji zde a v celém nejbližším okolí jezera spatřujeme, jest rula. 
Za vysoké vody celý obraz jezera důkladně se mění. Podélná osa 
jezera mezi slatí a odtokem se značně prodlužuje a obrysy zaokrouhlují se 
směrem ku odtoku, tak že jezero sahá až ku samé hrázi. Slať však za¬ 
chovává své obrysy vzhledem ku dnešnímu bassinu jezernímu, poněvadž 
nesouvisí v tomto směru ještě pevně se dnem jezerním a zdvihá se a klesá 
podle stavu vody. V tu chvíli jeví se jako rozsáhlý ostrov, jehož pevně se 
dnem srostlou část voda v jihu, západu i východu zaplavuje, takže ve všech 
těchto směrech jest oddělen širokým pruhem vody od pevných břehů. 
Břeh západní — to jest onen, na němž se nalézá rybářská chýše — má 
větší spád než břeh východní. Na tomto západním břehu prostírá se 
louka dobře svlažovaná, z níž na několika místech vyčnívají vyšší keře 
nebo stromky. Břeh východní, z něhož zvláště v pozadí, i za nízké vody 
spousta vody splývá do jezera, jest povlovnější (podle Wagnera sklon pod 
20°), ale při tom divočejší. Hlavní přítok vody přichází ovšem od jihu, 
se svahů javorských a sice nikoliv středem slati, nvbrž ve dvou rame¬ 
nech do jihozápadního a jihovýchodního cípu jezera. 
Pozadí samo, tedy ve směru jižním, mezi oběma svahy Javorskými 
jest vždy značně vlhké a na některých místech málo schůdné. Jezero lze 
však, třebas s jistými obtížemi, vždy obejiti. Zde prostírá se rozsáhlá slať, 
snad asi dvakrát tak velká, jako hladina dnešního jezera. Není nejmenší 
pochybnosti, že celá ta končina byla dříve vyplněna jezerem, jež jistě sáhalo 
ve všech směrech ještě mnohem dále než dnešní slať. Tato slať jest v pozadí 
již úplně upevněna a celým svým vzezřením jeví se jako pastvina, jíž také 
zdejší rybář jako takové pro svůj dobytek používá. Wagner udával, že 
slať jest v pozadí asi 2 stopy tlustá; podle dnešního vzhledu jest jistě 
mnohem silnější a docela v pozadí již úplně srostlá s podkladem. Tu a tam 
vyskytuje se již stromoví. Severněji, proti jezeru jest slať zarostlá Sphagna- 
ceaemí. Tato část jest plastická a zdvihá a snižuje se podle stavu vody, 
takže její ohraničení proti vlastnímu jezeru se sotva znatelně mění. Wagner 
praví, že za 13 let, co zde jest zdejší rybář (jehož ještě já jsem zastihl —- 
o jeho předchůdci drasticky vyjádřil se Partsch), stav této hranice se ne¬ 
změnil ; přirůstají sice neustále nové části, ale ty se utrhnou tlakem vody, 
jakmile voda stoupne a zanesou se ku odtoku, odkudž je dřevaři odstraní. 
Nelze mlčením pominouti otázku, máme-li u MaléhoJavorského jezera 
před sebou stěnu jezerní stejného rázu, jako u ostatních. 
Partsch 1 ) má za to, že Malé Javorské jezero liší se polohou na¬ 
prosto od všech ostatních. Neuznává tu žádné jezerní • stěny a praví:! 
Ú Partsch J., Die Gletscher der Vorzeit. Breslau 1882, p. 109. 
XI. 
