10 
kyselinou čistota vylučující se kyseliny křemičité seznána 99-71procentní. 
Filtrát po křemičité kyselině zředěn na 1 litr a do práce vzato 50 cc (odpo¬ 
vídající y 2 g anorthitu). V tomto podílu nalezeno 0-0035 g Si 0 2 , 0-1805 g 
(Fe 2 0 3 + Al 2 0 3 ), 0-091 g Ca O; v anorthitu III. k rozkladu použitém 
nalézá se 36-29% (Fe 2 0 3 + Al 2 0 3 ), 18-32% Ca O. Filtrát rozloženého 
anorthitu III. sírovou kyselinou (1:1) obsahoval po zředění na 1 litr, 
v 50 cc 0-004 g Si0 2 a 0-180 g (Fe 2 0 3 + Al 2 0 3 ). Nerozpustný zbytek 
sestával z Si 0 2 a Ca S0 4 , jak stanoveno bylo vyloužením Ca S0 4 a usta¬ 
novením čistoty Si O 2 (99-59%). 
Vyšetřena i rozpustnost anorthitu v mravenčí kyselině h 1-2 (90%ní) 
a zředěné 1 : 1 (přibližně 45%ní). Použito bylo tří g anorthitu II a rozklad 
prováděn po dobu 14 dní šedesáti cm 3 mravenčí kyseliny ve vyparafino- 
vaných baňkách. Působila-li zředěná kyselina mravenčí (45%ní), vylu¬ 
čovala se křemičitá kyselina v podobě rosolovité a velmi objemné; mra¬ 
venčí kyselina h 1-2 rozkládala anorthitu stejné množství za vyloučení 
skrovného objemu křemičité kyseliny z největší části práškovité. 
Ze stanoveného obsahu vody v kyselině křemičité vyplývající její 
složení je Tschermakovi 23 ) základem pro stanovení konstituce kře- 
mičitanů, při čemž předpokládá, že rozkladem solnou kyselinou vyloučí 
se křemičitá kyselina, za jejíž sůl musíme považovati křemičitan. Obsah 
vody určuje dehydratací, kterou vyjadřuje křivkou, při čemž se domnívá, 
že při jejích zlomech máme co činiti s kyselinou křemičitou o určitém 
obsahu vody a určitém složení. 
Van Bemmelen 24 ) poznal však jiný význam zlomů dehydrataci# 
křivky. V těchto místech nepočíná, jak se Tschermak domníval, unikati 
chemicky vázaná voda, nýbrž různé vypařování se děje násldkem fysikálné 
změny v gelové stavbě. Též Múgge 25 ) činí námitky oproti správnosti 
Tschei makových pokusů. Výsledkem diskusi je poznatek, že křemičité 
kyseliny připravené rozkladem silikátových nerostů se chovají jako kolloidy. 
Neznáme 26 ) příčiny, proč poskytují jedny křemičitany práškovité, jiné 
rosolovité křemičité kyseliny. 
23) Uber die chemische Konstitution der Feldspáte. Sitzungsberichte der kais. 
Akademie der Wissenschaften in Wien. 42. Bd. I. Abt. 1903, S. 355. 
a) Metasilikate und Trisilikate, ibid. 1906, S. 217. 
b) Darstelllung der Orthokieselsáure durch Zersetzung natůrlicher Silikáte, 
ibid. 1905, S. 455. 
c) Uber die Darstellung der Kieselsáuren. Centralblatt fiir Min. etc. 1908 
S. 225. 
24 ) Náhere Betrachtungen uber die von G. Tschermak angenommen Kiese.- 
sáuren. Ref. Zeit. f. Kristal. 49. Bd., 1911, S. 627. 
25 ) Bemerkungen und Versuche zur Tschermaks Methode der Darstellung 
von Kieselsáuren. . . Centralblatt fur Min. etc. 1908, S. 129. 
a) Zur Tschermakschen Methode etc. Centralblatt f. Min. 1908, S. 325. 
26 ) Mineralogie roku 1906—1909. Referuje Fr. Slavík. Věstník České Akademie 
pro vědy, slovesnost a umění. Ročník XIX. str. 63. 
XTI. 
