16 
jsou zaviněny velkou růzností molekulárních objemů, neboť vzniklé napětí 
iest větší než síla, která staví krystal. 
Téhož názoru jest zastáncem i Bruni. 14 ) Popírá, ze lze additivitou 
omeziti pojem isomorfie a uvádí, že additivita jest u isomorfních směsi 
neodůvodněným předsudkem, o čemž svědčí křivky táni a tuhnuti .jejich, 
stanovené jednak jím, jednak Backhuis-Roozeboomem, ktere se lisí od 
přímky. Obě křivky mají společné j en konečné body, dále maxima a minima. 
Van Laar 15 ) vyšetřil rovnice, které popírají, že by se stotozmly 
křivky tání a tuhnutí plagioklasů a měly přímočarý průběh. Křivky tvoří 
smyčku, jak se již dříve Vogt«) domníval a jak nyní i Dittler ) expen- 
mentálně dokázal. . , . v • 
Za účelem řešení otázky, jsou-li plagioklasy mechanickými směsmi 
čili nikoli, sledoval jsem rozpustnost jednak základních živců albitu 
a anorthitu, dále oligoklasu. Rozklad prováděl jsem u albitu (tscherma- 
kituj z Bamle v Norsku, přicházejícím v kusech modrošedých, peiletoie 
lesklých a spíše se drtících, než štípajících. Tento živec nem prost cizic ^ 
přimíšenin, pročež bylo nutno z rozdrobeného živce pečlivě vybrati pomoci 
lupy a mikroskopu čisté partie, jejichž hustota byla určena pyknometncky 
2-585 při 16° C. 
Použitý k rozkladu oligoklas z Arendalu v Norsku podařilo se mi 
získati ve velmi čistých štěpných kusech, jevících srostlične ý ho J a ™> 
silně lesklých, bílých, majících hustotu 2-627 (pyknometncky pn 16 (,) 
stanovenou). 
Analysy použitých živců: 
Si 0 2 . 
A1 2 0 3 . 
Fe 2 0 3 . 
Ca O . 
Mg O. 
K 2 0 . 
Na 2 O .. 
(Voda při 120° C unikající) 
Celková ztráta žíháním. 
Albit 
Oligoklas 
68-87 
63-30 
20-30 
23-44 
0-62 
0-73 
1-32 
4-83 
1-07 
0-25 
_ 
1-30 
7-06 
6-74 
(0-05) 
(0-05) 
0-25 
0-55 
99-49 
101-14 
Rozklad byl prováděn opět ve vy par afino váných 
váných za velmi častého zatřepání po dobu 14 dní. 
baňkách zazátko- 
Použito opět 20 £ 
i4\ Feste Lósungen und Isomorphismus 1908. 
15 ) ueber den Verlauf der Schmelzcurven bei festen Lósungen. 
Zeitsch. fiir Kristal. 1908, 45. Band, S. 596. 
16) Silicatschmelzen II. • i 
i 7 } uber die Darstellung kalihaltiger basischer Plagioklase. 
miner. und petrog. Mitteilungen. 1910, 29. Bd., S. 273. 
Ref. Groth: 
Tschermak 
XII. 
