17 
živce a 200 cm 3 solné kyseliny h 119. Analysován rozpuštěný podíl v solné 
kyselině, odfiltrovaný od nerozpuštěného podílu, při čemž tento vymýván 
na filtru až do vymizení kyselé reakce a filtrát i s vymývacími podíly 
spojen a odpařen. 
Množství jednotlivých oxydů v milligramech, která se dostala do 
výluhu, uvádím jako průměr výsledků dvou provedených rozkladů: 
Albit Oligoklas Orthoklas I 
Si0 2 . 1 1-5 2 
A1 2 0 3 . 10 41-5 13-7 
Fe 2 0 3 . 16 25-5 22-5 
Ca O. 10 60 0 5-0 
Mg O. 2 1-2 1 
(K Cl + Na Cl) . 19 (Na 2 O) 66-0 48-0 
Draslo a natron nebyly zvláště určeny, nýbrž stanoveno úhrnné 
množství jejich chloridů. Při déle trvajícím rozkladu orthoklasu (osmi- 
nedělním) jsme seznali, že draslo a natron rozpouštějí se v přibližně stejném 
množství procentickém, pročež jsem předpokládal, že se tak bude díti 
i u oligoklasu. Kyselina křemičitá, až na skrovné množství, jest veškerá 
přimíšena k nerozpuštěnému podílu živcovému; tato stanovena nebyla. 
Přepočteme-li množství jednotlivých oxydů živcových na procen¬ 
tická množství, obdržíme následující hodnoty 
Albit Oligoklas Orthoklas I 
A1 2 0 3 . 0-25 0-88 0-36 
Fe 2 0 3 . 12-9 17-46 12-04 
Ca O . 3-8 6-21 4-31 
Mg O.‘ 0-94 2-0 0-97 
Na Cl+ K Cl . 0-91 (Na 2 O) 2-07 1-05 
při čemž za základ jsou položena množství jednotlivých kysličníků živců 
k rozkladu použitých. 
U všech živců se vyluhuje vápno ze všech oxydů nejvíce, rozpust¬ 
nost jeho jest však nepoměrně menší než byla nalezena u anorthitu. Kdežto 
z anorthitu se rozpustí veškeré vápno, z oligoklasu za tutéž dobu pouze 
6 * 21 %. 
Též Lemberg 18 ) obdržel podobný výsledek. Vyšetřil v r. 1876 
(pět let dříve, než Mallard vyvodil svou theorii, považující živce za mecha¬ 
nické směsi) rozpustnost živců v solné kyselině, jeho pokusy upadly v za¬ 
pomenutí, jeho úsudky o stavbě molekuly živcových krystalů zůstaly ne¬ 
povšimnuty, ač jsou důležité pro řešení zmíněné již otázky. Způsob roz¬ 
kladu, který zvolil, liší se od mého. Působil na živcové prášky stejným. 
18 ) t)ber Silicatumwandlungen. Zeitschrift der deutschen geolog. Gesellschaft. 
1876, 28. Bd., S. 519. 
XII. 
