18 
množstvím solné kyseliny o stejné koncentraci (množství a koncentraci 
její neudává) po dobu deseti hodin na vodní lázni; pokusy prováděl ve 
stříbrných nádobách. 
Pro srovnání uvádím jeho výsledky analys: 
Adular 
Oligoklas 
Labradorit 
Si 0,. 
. 3-18 
3-34 
14-23 
ai,o 3 . 
. 0-66 
0-74 
6-63 
Ca 0 . 
— 
0-09 
2-83 
K..<>. 
. . 0-39 
0-05 
0-20 
Na., 0 . 
. . 0-05 
0-33 
1 27 
H 2 0. 
— 
0-40 
0-59 
Nerozložený podíl 
.. 95 09 
94-75 
74-21 
99-37 
99-70 
100-01 
Použité živce k rozkladu měly následující 19 ) složení: 
Adular 
Oligoklas 
Labradorit 
ze Zoblitz 
ze Zoblitz 
z Helsingforsu 
Si 0 2 . 
. . 65-83 
65-73 
55-96 
AI., C . 
. . 19-27 
21-43 
27-80 
Fe 2 0 3 . 
— 
0-18 
— 
Ca 0 . 
. . — 
2-07 
9-38 
K,0. 
. . 11-31 
0-13 
0-70 
Na, 0 . 
. . 3-59 
10-41 
5-57 
11,0. 
— 
0-40 
0-59 
100-00 
100-35 
100-00 
Když přepočteme předešlé výsledky analys na procentická množství 
jednotlivých oxydů, která se dostala do rozloženého podílu, obdržíme 
následující hodnoty: 
Adular Oligoklas Labradorit 
ze Zoblitz ze Zóblitz z Helsingforsu 
Si0 2 . 4-83 5-08 25-43 
A1 2 0 3 . 3-43 3-45 23-85 
Ca O . — 4-35 30-18 
K 2 O. 3-45 3-85 28-57 
Na 2 O . 1-39 3-17 22-80 
Z analys vidíme, že albit se jako složka labradoritu lehce rozkládá, 
kdežto jako součást kyselého živce (oligoklasu) vzdoruje rozkladu. Velice 
snadno sám o sobě rozložitelný anorthit se jako složka labradoritu neroz¬ 
kládá mnohem značněji než druhá složka labradoritu, albitová látka. 
i») Zeitschrift der deutschen geol. Gesellschaft. 27 Bd. 1875, S. 615, 616. 
XII. 
