7 
a jíly, místy se sledy uhelnými, vrstvičkami slepenců, „železnicí"; ve 
vrtbách č. III. aIV. udán „buližník" ve hloubkách, pod kterými ještě pro¬ 
vrtány nepochybné vrstvy karbonské. Provrtány tu kameny buližníkové, 
jež v době tvoření se uložemn Letkovské pánve přicházely v tato místa 
s tehdy ještě vyšších než nyní skal buližníkových, vynikajících na severu 
a jihu pánve. 
U vrteb č. I. a IV. jest udán „buližník" též na nejnižších bodech; 
možná, že tu byl již navrtán pevný podklad algonkický (praekambrický), 
avšak není vyloučena možnost, že by hlubší vrtbou ještě proraženy býti 
mohly vrstvy kamenouhelné. 
Jen u vrteb č. II. a III., kde jest u nej hlubších bodů poznamenáno: 
„zelené silurské břidly" a „zelený materiál silurský", jest nepochybno, že 
tu dosaženo ve hloubkách 63-5 a 69-05 m skutečného podkladu pánve, ne¬ 
pochybně praekambrických břidlic neb spilitu. 
Nej západnější bod, jenž dokazuje ještě přítomnost karbonu pod dilu¬ 
viem, jest studna u osamělého stavení č. 43 mezi lesem stradištským a obcí 
letkovskou, při jejímž hloubení zjištěno 8 m žluté diluvialní hlíny, 3 m 
bílého jílu a 6wi rozložené plastické arkosy. 
Srovnávajíce navzájem vrtebné a šachtové profily, shledáme, že by 
bylo velmi nesnadno spojiti některé provrtané vrstvy sousedních vrteb. 
Příčina jest ta, že u vrstev nastává facielní změna nejen ve směru 
svislém, nýbrž též horizontálním, takže na př. uhlí přechází v černý lupek, 
pískovec v lupek písčitý a tento v normální, někdy se mění jen barva a ko¬ 
nečně jednotlivé vrstvy nerozkládají se po celé rozloze pánve, nýbrž vy- 
klinují se, takže často některá vrstva do sousedního profilu vrtebného 
již vůbec nepronikla anebo jest v něm zastoupena jinou vlastní facií, což 
však nelze zjistiti. 
Veškeré vrstvy, z nichž jest zbudována Letkovská pánev, dlužno na 
základě petrografických vlastností přičísti nej spodnějšímu souvrství sou¬ 
sední Plzeňské pánve, jež jest složeno z arkos, slepenců, šedých až černých 
lupků a slojí uhelných; tyto jsou poblíže dna. 
Ojediněle objevují se v souvrství tom též vrstvičky červených arkos 
neb lupků, na př. v podloží spodní sloje Radnické u Třemošné. V našich 
profilech jsou „červené" vrstvy zaznamenány u vrtby č. IV.; barva ta 
není udána v žádném z ostatních profilů, jedná se tu tedy jen o lokálně 
poněkud více zbarvené horniny, nikoli o sytě červené horniny mladších 
stupňů Plzeňské pánve. 
Z umělých odkryvů vrtebných a j. a ze směru zapadání vrstev v 
místech odkrytých šachtami a důlními chodbami shledáno, že vrstvy zapadají 
od periferie ke středu pánve, a že se od toho bodu (č. III.) k obvodu celková 
mocnost uloženm karbonských zmenšuje. Má tedy karbon letkovský po¬ 
vahu skutečné pánve, avšak lze míti za to, že pánev ta druhdy souvisela 
s lázeňskou pánví tak, jako jiné menší ostrůvky karbonské u Lobez, Čer¬ 
veného 1'Jjezda a v Zábělé, jež leží mezi nimi. 
XIII. 
