2 
V době poslední J. R. Meyer a H. Goldenberg 3 ) dělí scandium a 
thorium pomocí vinanu ammonatého, který za přítomnosti ammoniaku 
při zvýšené teplotě sráží pouze scandium. Dále poznal J. R. Meyer (1. c. 2), 
že lze scandium získati ve formě nerozpustného fluoridu z roztoků silně 
kyselých srážením bud kyselinou fluorovodíkovou, neb fluoridem ammo- 
natým, neuvádí však podrobnosti této methody a jest toho mínění, že nelze 
ji ve velkém provésti. Jak uvidíme níže, přesvědčil jsem se o opaku tvrzení 
J. R. Meyerova. 
Měl jsem k disposici značná množství kysličníků zbylých po spra- 
cování wolframitu na wolframan sodnatý; wolframit byl částečně původu 
českého, částečně japanského. 
Uvádím v následujícím i negativní resultáty některých method, 
které jsem zkoušel ku získání čistých sloučenin scandia, abych pracovníkům 
následujícím ušetřil zbytečných a obtížných prací. 
V prvé řadě provedena byla pečlivá analyse kvalitativná těchto 
zbytků, a sice s větším množstvím, abych se orientoval, zda v mém mate¬ 
riálu přítomny jsou thorium a jiné vzácné zeminy. Důkaz thoria proveden 
byl stanovením radioaktivity a charakterisováním rozpadu emanací 
indukované aktivity. 
Kysličníky byly relativně značně radioaktivní, jevily značnou 
emanaci, tak že po 24hodinném působení v uzavřeném přístroji Elster- 
Geitelově 4 ) působily přibližně třikráte větší spád potenciálu, nežli zpo¬ 
čátku. Dle methody Rutherfordovy 5 ) aktivovaná olověná spirála dovolila 
charakterisovat emanaci, neboť indukovaná aktivita emanací jevila ná¬ 
sledující rozpad: 
Minuta: 15 30 45 60 75 90 105 120 
Volt: 40,67 36,27 28,17 23,57 16,62 12,37 9,42 6,77 
O pro Ra: 2,26 2,15 2,22 2,06 2,22 2,22 2,15 2,18 
Z těchto dat vysvítá, že emanací indukovaná aktivita rozpadá se 
dle rovnice platné pro emanaci radiovou, a je-li přítomno thorium, jest jeho 
množství nepatrné. Také skutečně mohla býti dokázána přítomnost stop 
thoria teprve tehdy, když bylo toto chemickou cestou koncentrováno 
ze 100 gramů kysličníku scandia, o čemž níže. 
Kysličníky z wolframitu vylouženy byly za tepla kyselinou chloro¬ 
vodíkovou: nerozpustný zbytek sestával hlavně ze Si0 2 , vedle stop Ti, Sn,W 
avšak bez Nb a Ta, byl velmi značně radioaktivným, se zřetelnou emanací. 
V části rozpustné byly nalezeny: Fe a Mn, jež co kysličníky tvořily hlavní 
část, dále něco Pb, Bi, Cu, Sn, W, Mo, Ca, vzácné zeminy sestávající skoro 
výhradně ze scandia s nepatrnými stopami Th, stopy Ra a jeho produktů 
rozpadu. Uran, tantal a niob nalezeny nebyly, ačkoliv byly bedlivě hle- 
3 ) J. R. Meyer & H. Goldenberg: Nernst Festschrift 1912. 
4 ) J. Elster & H. Geitel: Zeitschrift fur Instrumentenkunde 1904, 193. 
5 ) Rutherford: Radioactivitát p. 307, 1907. 
XV. 
