6 
nejevil ani ve vrstvách 40 cm absorpční spektrum, tak že můžeme říci, že 
barevné zeminy skupiny ceria přítomny nejsou ani poněkud větší množství 
zemin yttriových. 
Průběhem těchto prací seznal jsem, že dělení scandia. od kovů oby¬ 
čejných: manganu, molybdenu a wolframu jest neméně obtížno, nežli 
dělení od vzácných zemin. 
Poněvadž v tomto ohledu nebylo dosud pracováno skoro ničeho, vě¬ 
noval jsem otázce této větší pozornost; budiž mně dovoleno zmíniti se zcela 
krátce i o pokusech negativných, které jsem v tomto směru podnikl. 
Zdálo by se, že běžnými methodami analytickými lze snadno děli ti 
ku příkladu: mangan, molybden neb wolfram od scandia, avšak ve sku¬ 
tečnosti tomu není tak. 
Relativně snadné jest dělení scandia a železa i tehdy, je-li přítomno 
bud ve stopách, neb menším množství: roztok bud chloridu, síranu neb 
dusičnanu smísí se s ammoniakem až ku alkalické reakci, pak přidává se 
za neustálého míchání koncentrovaný roztok uhličitanu ammonatého, 
až nastane skoro úplné rozpuštění sedliny. Po přidání dostatečného množství 
sirníku ammonatého odstraní se známým způsobem vyloučený ferrosulfid. 
Daleko obtížnějším jest dělení scandia a manganu, jak také případně 
J. R. Meyer 9 ) podotýká. Srážíme-li roztoky obou kovů roztokem uhličitanu 
ammonatého a přidáme jeho nadbytek, nastane úplné rozpuštění a jen 
v tom případě, je-li přítomno značné množství manganu, vyloučí se tento, 
ale jen z části, co uhličitan. Přidáním dostatečného množství sirníku 
ammonatého nastává rovněž neúplné vylučování sirníku manganatého, 
jak popisuje A. Classen. 10 ) 
Podobně byl bezvýsledným pokus děliti oba kovy tím způsobem, 
že sražené hydroxydy, obsahující stopy manganu, suspendovány byly ve 
vodě a po částech přidáván pevný kyselý uhličitan sodnatý. Přes noc na¬ 
stalo úplné rozpuštění hydroxydů; do roztoku zaváděn proud sirovodíku, 
ale kvantitativně mangan vyloučiti se nepodařilo. Podobně byl bezvý¬ 
sledným pokus obdobně provedený s uhličitanem sodnatým, resp. drasel- 
natým. Výborně se však osvědčila methoda udaná Wolfem. 11 ) K roztoku 
některé soli scandia, obsahující něco manganu, přidá se ammoniak v malém 
přebytku, pak koncentrovaný roztok uhličitanu ammonatého až nastane 
úplné rozpuštění, načež se přidá ještě dostatečné množství koncentro¬ 
vaného ammoniaku a provádí se vzduch nasycený parami bromu po 10—25 
minut, čímž nastává vylučování se i sebe nepatrnějších stop manganu 
ve formě černohnědých hydratických vyšších kysličníků a to kvantitativně. 
Při minimálných stopách manganu nastává pouze slabě hnědé zabarvení 
tekutiny. Ponecháme uzavřenou nádobu na vlažném místě asi 24—48 
hodin, načež lze vyloučené hydratické kysličníky manganu dobře odfil- 
9 ) J. R. Meyer: Zeitschrift fiir Anorganische Chemie 60 p. 142, 1908. 
10 ) A. Classen: Zeitschrift fiir analytische Chemie 8 370, 1869. 
n ) Wolf: Zeitschrift fiir analytische Chemie 22 520, 1883. 
XV. 
