8 
sodnatého, avšak na rozdíl původního předpisu Meyerova sráženo bylo 
pouze za chladu. Za 48 hodin srazila se největší část scandia co hutná sed¬ 
lina, dosti značná množství scandia, obsahující po případě stopy přítom¬ 
ných ostatních vzácných zemin, byla promytím odstraněna, scandmm- 
thiosulfat převeden opět v chlorid, tento znovu za chladu srážen, což bylo 
rovněž třikrát opakováno. Bylo pozorováno že sedlina scandiumthiosulfatu 
byla tím hutnější a tím lépe se dala promýti, čím více volného chloro¬ 
vodíku obsahoval roztok chloridu před srážením. Z roztoků pokud možno 
neutrálných utvořená sedlina byla dosti voluminesní a dala se dosti obtížně 
promýt. Takto získaný scandiumthiosulíat obsahuje však ještě: mangan, 
železo, molybden, wolfram a kyselinu křemičitou a jak jsem se přesvědčil, 
nelze pouhým srážením scandia kyselinou šťavelovou látky tyto odstranith 
Proto převeden byl sirnatan scandia ve chlorid, tento sražen ammoniakem, 
pndán koncentrovaný roztok uhličitanu ammonatého až do úplného roz¬ 
puštění, do silně ammoniakálního roztoku zaváděny byly páry bromu, 
až část fitrátu byla prosta manganu. Filtát smísen s dostatečným množ¬ 
stvím sirníku ammonatého, vyloučený sirník železnatý odfiltrován, oky¬ 
seleno čistou kyselinou chlorovodíkovou, po odfiltrování vyloučené síry 
(papírem prostým železa!) přidán opět v nadbytku ammoniak a do chladné 
suspense hydroxydu scandia přidán byl nadbytek kyseliny mravenčí až 
se vše rozpustilo a sirovodíkem vyloučen molybden, jak popsáno bylo výše. 
Filtrát obsahující již relativně velmi čisté scaudium vedle stop wolframu 
a kyseliny křemičité zbaven byl sirovodíku, pak sražen ammoniakem, 
hydroxyd řádně pro myt a rozpouštěn v kyselině mravenčí. Odpařováním 
na vodní lázni za přidání asi x / 3 objemu koncentrované kyseliny mravenčí 
získán byl snadno a krásně krystalující scandiumformiat popsaný W. 
Crookes-em. 12 ) 
Pozoroval jsem, že formiat krystaluje dobře pouze z roztoků silně 
okyselených kyselinou mravenčí, není-li tato přítomna, lze vodní roztoky 
odpařiti až do syrupovité konsistence, aniž by krystalovaly. Avšak při- 
dáme-li k takovým roztokům kyselinu mravenčí, vylučuje se scandium¬ 
formiat ve formě jehlicovitých krystalků. 
Krystalický scandiumformiat rozpouští se velmi zvolna ve větším 
množství vody, studené rychleji ve vroucí a neutrálně roztoky formiatu 
odpařovány delší dobu na vodní lázni, štěpí se hydrolyticky, při čemž se 
tekutina vylučujícím se scandiumhydroxydem (?) zakaluje. V koncentro¬ 
vaném líhu (96%) rozpouští se pevný formiat jen velmi nepatrně, oproti 
pozorování W. Crookes-e (1. c. 12), avšak koncentrované vodné roztoky 
formiatu i s lOnásobným objemem líhu nesráží formiat ani za několik dnů. 
Vylučuje se pouze malé množství sedliny, ve které se nalézají skoro totálná 
množství přítomných stop wolframu a kyseliny křemičté; opakoval jsem 
třikrát tuto methodu s mým formiatem, bych jej zbavil těchto látek. Te- 
12 ) Sir W. Crookes: Zeitschrift fiir Anorganische Chemie 61 643, 1909. 
XV. 
