9 
prve asi za měs.c vylučuje se z takových roztoků formiat pěkně krystalo¬ 
vaný, avšak ne kvantitativně. Vysušený scandiumformiat rozkládá se již 
mírným žíháním; resultující při tom kysličník jest velmi voluminesní a 
prchajícími plyny se rozprašuje; silnějším žíháním na dmychadle stává 
se scandiumoxyd značně hutnějším a jest sněhobílý. 
Poněvadž formiaty i ostatních zemin yttriových jsou látky snadno 
krystalující, lišící se vzájemně rozpustností ve vodě, na příklad „ytterbium“ 
formiat dle Marignaca 13 ) rozpouští se velmi snadno, v méně, nežli stejném 
množství vody, provedl jsem celou řadu frakcionovaných krystalisací vy¬ 
čištěného scandiumformiatu, abych případně přítomné stopy cizích zemin 
odstranil. Frakce formiatu nejméně rozpustného po zbavení stop železa 
(pocházejících z „chemicky čisté" kyseliny mravenčí, obchodní) poskytly 
sněhobílý kysličník, který byl prost radioaktivity a zkouškou spektro- 
grafickou, provedenou laskavě G. Eberhardem v Postupimi nalezen byl 
absolutně prostým yttria, thoria a „ytterbia", za to však obsahoval velmi 
nepatrné stopy vápna, mědi a olova, pocházející Částečně z nádob, částečně 
z upotřebené kyseliny mravenčí. 
Frakce formiatu nej snadněji rozpustného poskytly oxyd rovněž bílý, 
prostý radioaktivity, zkouškou spektrografickou nalezeny byly stopy 
„ytterbia", dále něco Ca, Cu, Pb, Sn, avšak ani stopy Y neb Tli. 
Xa základě toho mohu říci, že methoda Meyer-Winterova (1. c. 2) 
hodí se výborně k odstranění Y a Th z preparátů scandia, avšak nestačí 
k úplnému odstranění „ytterbia", jak dokázala spektrografická zkouška 
formiatů nejvíce rozpustných. 
Proto jest nutno, máme-li získati preparáty scandia spektrálně čisté 
kombinovati methodu Meyer-Winterovu s fra.kcionovanou krystalisací 
formiatů. 
Pokusil jsem se dále získati čisté preparáty scandia přímo překrysta- 
lovaním oxa.latu scandia z vroucí vody, poněvadž jest z oxalatů vzácných 
zemin nejrozpustnějším. Původní, hrubý scandiumoxalat obsahoval něco 
Th, „ytterbia" a stopy Y. 
Kysličník scandia získaný z překrystalovaného oxalatu obsahoval, 
na základě zkoušky spektrografi,cké hojně „ytterbia", stopy yttria, avšak 
byl úplně prost thoria. 
Mohlo by se tedy užiti po případě této methody ku odstranění po¬ 
sledních stop thoria z preparátů scandia, nikoliv však k odstranění „ytter- 
bia , jehož oxalat jest ve vroucí vodě rovněž znatelněji rozpustným, než 
oxalaty ostatních vzácných zemin. 14 ) 
J. R. Meyer a H. Winter 15 ) zmiňují se ve své práci, že scandium při¬ 
pravené z wolframitu obsahuje snad ještě nějaký neznámý prvek vzácných 
zemin. 
13 ) Marignac: Comptes rendus de 1’ Ac. de Sc. 87 578, 1878. 
u ) Rimbach •& Schubert: Zeit. f. fysik. Chem. 67 183, 1909. 
u ) J. R. Meyer & H. Winter: Zeit. f. anorg. Chem. 67 417, 1910. 
XV. 
