mnohých dat činiti závěry, a v zájmu věci samé by bylo zahájiti inten¬ 
sivnější práci v celém území. 
Nyní jest možno jen v povšechných obrysech popisovati rudonosné 
pásmo, a i tu bude nutno nechati nezodpověděny leckteré důležité otázky, 
jež v jiných případech jsme uvykli mí ti zodpověděny v prvé řadě. 
Celkem lze říci, že žíly prostupují sousedství kontaktu jak v krysta¬ 
lických břidlicích, hlavně rulách, tak i v žule samé. Jsou vázány na zlo¬ 
mové pásmo, které naznačují výchozy křemenných žil, probíhající od 
SF na JZ, i stará díla hornická. Mnohé z těchto žil křemenných vystupují 
jak žebra z odvětralé žuly nebo ruly a z velké části již staří horníci po 
nich rubali od povrchu, tak že nyní stopy prací těch jsou naznačeny hoj¬ 
nými pásmy obvalů nehlubokých, táhnoucími se až přes 100 m zdéli. 
Jednotlivé obvaly jsou rozměrů prostředních až malých, většinou 
jen několik metrů široké, v podélné ose obyčejně značně delší. 
Co se tkne jejich směru, jdou tato pásma ob valová velmi často pa¬ 
prskovitě, jindy rovnoběžně; vyskytují se i pásma, spojená obvaly příč¬ 
nými, která jsou celou sítí obvalů. 
Hlavní směr žil jest, soudě podle obvalových pásem i odkryvů ku- 
tacích, severovýchodní s úklonem jihovýchodním většinou příkrým; méně 
často se vyskytuje směr severozápadní neb i severní. 
Samozřejmě též úklon jest různý, zvláště u spojovacích odmrsků, 
jež někdy jeví zcela mírný úklon v různých směrech, na př. v dole Ja¬ 
kubském, kde uzavírají kry rulové. 
Mocnost žil jest velmi rozmanitá, jak ukazují níže podané popisy 
jednotlivých dolů. 
Vržení byla konstatována ve štole Barborské u TJ jezdce a v dole 
Aloisském u Kasej o víc. 
Žíly většinou nemají pokraj nich smuh, jsou však ostře odděleny 
od sousední horniny; jen na málo místech jest pozorovati smuhy jílovité. 
Výplň žilná skládá se téměř výhradně z massivního, bílého nebo 
řidčeji našedlého křemene, vůči němuž ostatní součástky jalové jakož 
i zřetelně individualisované rudy zcela ustupují do pozadí. Druzové du¬ 
tinky jsou velmi vzácné a nepatrné. 
Pfeména hornin sousedních jeví se mnohde jakožto intensivní zkfe- 
menéní, poměrně méně též jako sericitisace. 
Na náčrtku mapy, přiloženém k I. dílu, jsou zaznamenány pouze 
větší komplexy obvalů. Jsou to obvaly u dolu ,,Na Borcích" a JV odtud 
až k rybníku u Vitenčické hájovny, pak na Zlaté hoře a Skřipici, v lese 
Kamajku u dolu Jakubského a Aloisského SZ od Kasejovic; ostatní jsou 
jen více nebo méně mělké rubaniny a kutací práce staré, na kterých nyní 
posud kutáno nebylo. 
Nej rozsáhlejší práce hornické, jak ukazují obvaly, nacházejí se mezi 
dolem „Na Borcích" a rybníkem Vitenčickým. 
XIX. 
