20 
že ony šedé rudy vůbec jsou telluridy a hlavními nositeli zlata na žilách. 
Vskutku jeví mnohé takovéto šedé rudní partie značný obsah zlata, který 
zvláště nápadně se projevuje po důkladném vyžíhání křemene, v němž 
rudy jsou obsaženy; z taveniny pak se blýští plno zlatých kuliček. Jiné 
podobné průby však poskytly jen nepatrné stopy zlata nebo dokonce se 
ukázaly býti úplně jalovými. 
Věc tedy zajisté není jednoduchá a žádá detailního prozkoumání. 
Ačkoliv jsme mu věnovali drahně času a práce, nedošli jsme dosud vý¬ 
sledku zúplna uspokojujícího; leč přece vypsanými zde resultáty vý¬ 
zkumu našeho jest učiněn prvý krok k seznání povahy zlatonosných žil 
našeho území. Teprve až těžba i zpracování kasejovických zlatých rud 
bude podniknuto ve větším měřítku než dosavad, možno se nadíti dosta¬ 
tečného materiálu rudních nerostů lépe individualisováných, jež umožní 
definitivní zodpovědění otázek těch. 
Zlato, které obdržíme vyžíháním anebo rozpouštěním v kyselině 
dusičné ze surových křemenů žilných obsahujících šedé rudní partie, ne¬ 
praví ovšem ještě ničeho o tom, v jaké podobě vzácný kov se na našich 
žilách vyskytuje. První otázka ovšem jest, zdali tu nemáme ryzí zlato 
rudám mechanicky přimíšené a s nimi srostlé; pak by ony samy ovšem 
mohly býti i zcela prosty zlata. 
Mikroskopický výzkum asi dvou set výbrusů ze žil celého prokutaného 
území, od Ujezdce až za Kasejovice, vskutku vedl v nemálo případech 
k výsledku, že jest tu přítomno ryzí zlato, které srůstá s různými nerosty 
rudními a někdy s nimi společně vzniklo, jindy spíše se vytvořilo z nich 
druhotně; odkazujíce o podrobnostech mikroskopického výzkumu rud 
na jiná místa této práce, klademe zde důraz jen na fakt, že mikroskopické 
ryži zlato se vyskytuje v těsné směsi se sulfidickými (a tellurovými) ru¬ 
dami a že tedy pouhý kvalitativní důkaz zlata ještě nemůže rozhodo váti 
o mineralogickém jejich určení. 
Nehledě na vzácné ukázky makroskopicky individualisované, byli 
jsme tudíž nuceni výzkumný materiál vybírati ze křemene. Mechanické 
zpracování bylo nemožno pro těsný srůst rud se křemenem, ježto při roz¬ 
mělnění průb by se byly rudy ovšem úplně rozetřely. Užívali jsme tedy 
k odstranění křemene kyseliny fluorovodíkové; několik kilogramů rudo- 
nosného křemene bylo svěrákem rozdrobeno na malé kousky, jež dány 
do kyseliny fluorovodíkové na platinové misce. Křemen stává se brzo 
sypkým, cukrovitě zrnitým a rozpadá se v písek, z něhož lze rudy vybírati. 
Sirné a tellurové nerosty obsažené v kasejovických rudách kratším půso- | 
bením kyseliny nebývají patrně attakovány, teprve po několika dnech 
slábne z části jejich kovový lesk, nebo počínají rudy nabíhati pestrými 
barvami. Jen kyz arsenový pokrývá se již brzo, po málo dnech, matnou 
černavou korou. Nej stálejším v kyselině fluorovodíkové ukázal se býti 
molybdenit, jenž i po několika týdnech zůstává úplně čerstvým 
a lesklým. 
XIX. 
