2 > 
pické krystalky molybdenitu pozorujeme dosti často ve výbrusech kře¬ 
menů žilných. 
Zvláště hojný jest molybdenit na některých místech ve východní 
části obvodu zlatonosného. Tak na pí\ bylo nalezeno v kutacím dole 
JV od Bělčic mnoho molybdenitu; ve štole újezdecké malá partie silně 
rozložené horniny granitické obsahuje velmi hojný molybdenit nejenom 
v žilkách a čočkách křemenných, nýbrž i ve hmotě horniny samé; jest 
vtroušen v podobě ojedinělých i nahromaděných tabulek. Mikroskopicky 
jeví se jak molybdenit tak i pyrit, jenž jej provází a někdy s ním těsně 
srůstá, vůči původním součástkám horniny býti zřetelně druhotným. 
Tu a tam srůstává molybdenit s rovněž sekundárním muskovitem anebo 
jej uzavírá. 
Ryzí zlato. 
I na malý rozsah dosavadních prací kutacích bylo nalezeno velmi 
málo ryzího zlata pouhým okem viditelného. Jsou to většinou jenom šu¬ 
pinky jak špendlíková hlavička velké, barvy sytě zlatožluté, často jen 
zářivé tečky, a jen v nej vzácnějším případě poněkud větší částečky. Často 
sdružení s okrem železným a antimonovým naznačuje zcela nepochybně 
druhotný vznik zlata, a téhož původu jest i zlato, které jemnými nádechy 
pokrývá šupinky nagyagitové a molybdenitové. Jindy jsou však částečky 
zlata zarostlé ve křemení docela bez okrovitých produktů přeměny, samy 
o sobě anebo srostlé s celistvými ,,šedými rudami'‘. Mikroskopický výzkum 
výbrusů ze žilných průb poskytl dalších dokladů pro obojí tento výskyt 
zlata. 
Žiloviny. 
Rutil. 
Na žilách samých byl nalezen rutil hlavně v dole Jakubském. Na 
trhlině ve zkřemenělé rule bylo přisedlých několik rutilových jehliček 
spolu s narostlými tabulkami muško vitu; jen dvě drobounké, asi x / 4 mm 
dlouhé jehličky rutilu měly vyvinuty plochy konečné, kdežto větší, které 
někdy po několika spolu rovnoběžně srůstají a jsou dlouhé až 1 cm, nevy¬ 
kazují zakončení krystalonomického. 
Ony dva krystalky jsou jednoduchá individua s plochami: 
v pásmu svislém m (110) a (100) # (410) h (210); r (320) ? 
na koncích s (111) e (101) p (112). 
Oba základní hranoly jsou přibližně v rovnováze, ostatní plochy 
pásma vertikálního jsou jen zřídka poněkud širší, obyčejně jen zcela úzké, 
a podmiňují oscilující rýhování. Z ploch konečných jest vyvinut na jednom 
krystalu základní jehlan prvořadý s sám, na druhém v rovnováze s e> 
kdežto p jest mnohem menší. 
XIX. 
