28 
Křemen. 
Nerost, jenž na žilách daleko převládá, mineralogicky nebudí zájmu; 
jest to obyčejný kusový žilný křemen barvy mléčné nebo bělošedé, jenž 
pouze velmi pořídku obsahuje dutinky druzové a v nich krystaly o tvaru 
obvyklém a povrchu někdy druzovitém. 
Mikroskopicky jeví se žilný křemen být i zrnitým aggregátem, ne 
individualisován; o podrobnostech jeho mikrostruktury mluvíme na 
jiném místě. 
Wolframit. 
Na dole Jakubském byl nalezen wolframit ve značnějším množství 
r. 1909 na III. obzoru v žíle křemenné blízko podloží rulového; jest aggre- 
gován v pruhy s jedinci z valné části přibližně rovnoběžně seřaděnými 
navzájem i s hranicí žíly a rulového podloží. 
Pozorujeme tu shluky krystalů wolframitových, měřící okolo centi¬ 
metru až přes decimetr, i jednotlivě v křemeni vtroušené krystaly wolfra¬ 
mitu, které na plochách lomných jeví dílem nerovné, až mdle lesklé prů¬ 
řezy jiného směru, dílem lesklé lištno vité plochy štěpné podle klinopina- 
koidu, dlouhé až 1% cm • Někdy jsou individua wolframitu poněkud 
zlomená nebo (zdánlivě) ohnutá, úlomky pak setmeleny křemenem nebo 
pyritem. Okolnost ta, jakož i nezřídka patrná idiomorfie wolframitu 
vůči oběma těmto nerostům poukazuje na to, že část wolframitu je starší 
než ony; na jiných místech však shledáváme všecky tři minerály tak 
těsně srostlé, že nelze pochybo váti o současném jejich vzniku. 
Wolframit mimo dokonalou štěpnost podle klinopinakoidu jeví zře¬ 
telně též misko vitý sloh podle orthopinakoidu, rýhovaného směrem svislým. 
Barva wolframitu jest černá, lesk polokovový, vryp tmavě hnědý, poněkud 
narudlý. Tvrdost 5 nebo o málo méně, hustota 7-06. 
Na plíšku platinovém se sodou a ledkem dává kasejovický wolframit 
reakci manganovou nepříliš silnou. Perlička fosforečná se jím barví v pla¬ 
meni redukčním krvavě červeně do hnědá. V plameni dmuchavkovém 
wolframit taje ve strusku magnetickou, na povrchu krystalickou. V ky¬ 
selině sírové se rozpouští barvou modrou, zředěním roztoku sráží se z něho 
ssedlina zelenavě žlutá až skoro bílá, za varu citrónově žlutá. S uhličitanem 
sodnatým taje wolframit ve strusku, ze které vodou se vylouží roztok 
wolframanu sodnatého; tento dává s chloridem cínatým žlutou ssedlinu, 
jež vařena jsouc v kyselině chlorovodíkové modrá; nerozpustný zbytek 
barví perličku fosforečnou železem. 
Kvantitativní analysu kasejovického wolframitu vykonal laskavě 
p. prof. Dr. Jar. Milbauer: 
XIX. 
