31 
celistvé, šedozelené; činí šmouhy, žilky, povlaky a též bývají vtroušeny 
jednotlivé šupinky. Mikroskopicky liší se chloritické minerály zbarvením 
a pleochroismem i dvoj lomem. Některé jsou ve výbruse téměř Čiré, jen 
slabě nazelenalé, nízkým dvoj lomem rozeznatelné od zelenavého muško- 
vitu; jiné jsou sytě zelené a absorbují velmi silně světlo bez větších roz¬ 
dílů podle směru; konečně vyskytují se též šupinky poněkud silněji dvoj- 
lomné a intensivně pleochroické mezi barvou světle zelenou a téměř žlutou. 
Některé z lupénkovitých chloritů jsou zřejmými pseudomorfosami 
po biotitu; jiné zdají se býti samostatného původu, zvláště jistě ony, 
jejichž šupinky jsou paprskovitě seskupeny v kuličky. Helminthických 
tvarů, jaké jsou tak krásně vyvinuty v křemení zlatonosného výskytu 
u Zduchovic, v kasejovických žilách jsme nepozorovali. 
Chloritické minerály velmi často srůstají těsně s muško vitém, a to 
přibližně rovnoběžně i nepravidelně; jindy s jehličkami rutilu a zrníčky 
rud železných, někdy též s rudami sirnými. 
Jak muško vit, tak chlorit vznikly sice druhotnou přeměnou silikátů 
horninových, ale z valné části ještě v poslední fási samého processu vy¬ 
plnění žil, jak nasvědčuje časté jejich těsné srůstání s rudami sulfidickými 
a tellurovými, a proto je uvádíme ještě mezi žilo vinami, kdežto další ne¬ 
rosty jsou již produkty větrání atmosferického. 
Druhotné minerály. 
Symplesit. 
V malých dutinkách křemenných žilných odmrsků, asi 2 cm mocných, 
jež rozkladem kyzů jsou zbarveny hnědě, sedí temně seladonově zelené, 
polokulovité aggregáty krystalů o slohu radiálně vláknitém, jejichž indi¬ 
vidua mají nedokonalé, šikmo uložené plochy terminální a zřetelnou 
štěpnost podélnou. Chemickou zkouškou se ukázalo, že kuličky jsou 
arseničnan železnatý; v baničce dávají mnoho vody a hnědnou, na uhlí 
se taví jenom poněkud na povrchu, stávajíce se magnetickými; se sodou 
v plameni redukčním vydává minerál zřetelný zápach suboxydu arsenového. 
V kyselině solné snadno se rozpouští. 
Výzkum mikroskopický potvrzuje s úplnou jistotou určení nerostu 
za symplesit. Individua, jež skládají aggregát, jeví se v mikroskopu jako 
tabulky značně protáhlé jedním směrem anebo jako zploštělé jehličky, 
zcela jako u vivianitu nebo erythrinu; úhel zakončující hrany s vertikálou, 
t. j. se směrem protažení, jest 107°, což se úplně shoduje s hodnotou, již 
pro symplesit zjistil J. Krenner 8 ): p = 107° 17'. 
Lámavost světelná je značně vyšší nežli v kanadském balsámu, dvoj- 
lom silný. Šikmost zhášení na štěpných lupíncích podle klinopinakoidu 
8 ) Symplesit von Felso-Bánya, Természetrajzi fuzetek X. I ( 1886 ). 
XIX 
