33 
Žíhán jsa před dmuchavkou plamenem redukčním, zemitý silikát 
černá a taje neúplně; v plameni oxydačním na platinovém plíšku nabývá 
barvy rezavé. V perličce fosforečné poskytuje zbarvení železem a kostry 
křemičité, s kyselinou solnou jsa zahříván rozkládá se křemičitan a zane¬ 
chává hlenovitou kyselinu křemičitou. 
Vznik tohoto nontronitu podobného druhotného produktu byl pod¬ 
míněn vzájemným působením dvojích roztoků: křemičitých, jež pocházely 
z rozkladu živců vedlejší horniny, žuly a aplitu (popsaných v prvém dílu 
str. 22, 24.), a roztoků síranů železa vzniklých oxydací kyzů. 
V. 
Struktura výplní žilných. 
Všecky výplně žilné, až dosud pozorované v tomto území, vyznačují 
se jednotnou strukturou massivní ; jen výjimečně při větší mocnosti čoček 
žilných mohla by se struktura nazvati vtrousenou. Souměrná struktura 
pruhová dosud nebyla pozorována nikde. 
Druzy jsou nadmíru vzácné a velmi malé; proto též jsme až dosud 
tak málo nerostů z kasejovických žil mohli zkoumati krystalograficky. 
Makroskopická struktura brekciová je zřetelná zvláště v dole „na 
Borcích", kde úlomky červeného zkřemenělého aplitu jsou uzavřeny 
v křemeni žilném. Jiné účinky tlaku jeví se na témže nalezišti silnou 
rozsedlinatostí, rovnoběžnou ke krajům žíly; v dole Janském místy jem¬ 
nými anastomujícími puklinkami, jinde spíše jen mikroskopickou kata- 
klasou. 
V mikroskopu se ukazuje struktura žilného křemene veskrze ne- 
krystalonomickou, allotriomorfní; jen v nehojných dutinkách druzových 
možno pozorovati krystalové omezení jedinců. Tu a tam jest rozdělen 
křemen žilný dosti stejnoměrně ve větší individua, jejichž obrysy jsou 
více přímočaře hranaté nežli laločnaté, v jiných partiích jest zrno drob¬ 
nější a kontury více laločnaté. Často však lze pozorovati ve výbrusech 
žilných průb dvojí křemen: jemnozrnné aggregáty prostupují větší jedince 
křemenné všemi směry anebo dělí je od sebe nepravidelnými partiemi me- 
zerními; tu a tam prorůstají aggregáty menších jedinců individua větší 
na způsob slohu poikilického. Rovnoběžně k trhlinkám prostupujícím 
žilný křemen jsou někdy větší křemeny poněkud protáhlé, asi druhotně. 
Spousta tekutých vrostlic s bublinkami obyčejně bývá seskupena 
v řádky. 
Undulosní zhášení jedinců křemenných není časté. Místy nastává 
silná okrajní kataklasa větších křemenů: v dole Jakubském hlavně v jiho¬ 
západním nárazišti, jinak ne hojně. V dole Aloisském na některých místech 
kataklasa jest intensivnější, zvláště ze západní strany jeho máme průby, 
na kterých již makroskopicky se rozliší bílé partie uzavřené ve tmavošedé 
XIX 
3 
