34 
hmotě mezerní, ostře ocl nich oddělené: v mikroskopu jeví se bílé uzavře- 
niny býti prosty rud i jiných příměsí, kdežto hmota mezerní jest silně 
kataklastická a obsahuje mnoho muško vitu, chloritu, arsenopyritu a roz¬ 
ložených úlomků horniny sousední, hlavně zrnek živcových. 
Žilné průby z dolu ,,na Borcích'‘, jak již uvedeno, jeví i makrosko¬ 
picky zřetelné účinky tlaku, a též hornina sousední (srovn. I. díl této 
práce str. 24) v mikroskopu se ukazuje býti postižena velmi silnou kata- 
klasou a rozdrcené části její vmáčknuty do trhlinek prostupujících žilný 
křemen anebo jako úlomky v něm uzavřeny; jiné trhlinky, jež mezi sebou 
anastomují a bývají též poněkud zvraštěny, jsou vyplněny jemnozrnnou 
směsí kataklastického křemene a novotvořeného chloritu. 
Též z jednoho místa dolu Janského pochází průba, která jeví anasto- 
mující trhlinky, jež prostupují křemen velmi hustě a mají výplň z části 
souměrnou: okraj jejich tvoří lupínky muškovitové, celou šířkou při¬ 
rostlé na plochu trhliny, kdežto vnitřek jest vyplněn jemnozrnným kře¬ 
menem a drobnými krychličkami pyritu, jednou též s přimíšeným apatitem. 
Samozřejmě nelze mluviti o podrobné sukcessi nerostů na žilách 
kasejovických, jako vůbec téměř všude na žilách zlatonosného křemene. 
Hlavní část lokálně se vyskytujícího wolframitu ve výbrusech jeví se býti 
starší nežli křemen, jehož vznik však započal již před úplným dokrystalo- 
váním wolframitu. Naopak rudy sirné a tellurové počaly se vylučovati 
teprve ke konci krystalisace křemene a krystalovaly i po něm dále, tak že 
hlavní část rud jest mladší nežli křemen žilný. Na některých průbách z dolu 
Jakubského (90, 148 a 154 m od šachty) i z jiných míst jest viděti již makro¬ 
skopicky velmi dobře krátké žilky a podlouhlá hnízda kyzu železného i arse¬ 
nového s něco chloritem a muskovitem, jež prostupují žilný křemen. 
Totéž možno mikroskopem pozorovati veskrze. Rudy se vyskytují tudíž 
obyčejně jakožto allotriomorfní mezerní hmoty mezi jedinci křemene 
a výplně drobných žilek; kde jsou uzavřeny v křemenech, bývá to hlavně 
jen v sousedství takových partií rudních a v okraj ní části větších jedinců 
křemenných. Takovéto rudy, jež krystalovaly současně s poslední částí 
křemene anebo o něco málo dříve, jeví pak i vlastní tvar krystalový, a to 
riejčastěji pyrit (kubooktaedry, pentagonální dodekaedry i j.), jamesonit 
(jehličky zakončené jedinou plochou téměř kolmou k podélnému směru 
anebo několika velmi nízkými ploškami), molybdenit (šesterečné tabulky, 
mnohdy velmi drobné a v pěkné řádky sestavené); řidčeji arsenopyrit 
(krátké sloupečky), chalkopyrit, nikdy pyrrhotin. Rudy mezi sebou nejeví 
nijaké posloupnosti, nýbrž srůstají spolu po dvou neb několika, takže 
nelze pochybovati o jejich současném vzniku; totéž lze říci o provázejícím 
je muskovitu a chloritu. 
Kde lze rozlišiti dvojí křemen, tam rudy se přidržují mladší směsi 
jemnozrnné, z části kataklastické, a s nimi též muskovit, chlorit, nehojný 
rutil, zdá se že též apatit. I klencový uhličitan se k nim druží, třebas jen 
XIX. 
