36 
Výchozy žil. 
Nezřídka nacházíme sirné a tellurové rudy v křemení na výchoze, 
úplně čerstvé, bez jakékoli stopy větrání. Na př. severně od újezdeckého 
ovčína na polní cestě k mysli vně vitenecké vystupuje na den mocná žíla 
křemenná, v níž na několika místech pozorovány zcela čerstvé šedé ce¬ 
listvé rudy. Podobně mnohé kusy křemene roztroušené po polích, které 
vlastně jsou jen vy orané úlomky žil na povrch vycházejících, nejeví známek 
přeměny. 
Zajímavý případ počínajícího větrání nerostů rudních byl zjištěn 
ve stařinách dolu Aloisského. Pod vodou stojící pevná skála, žíla to kře¬ 
menná, jež místy obsahovala šedé skvrny rudní, byla prostoupena jak 
vlas jemnými trhlinkami, a na těchto, zvláště kde na puklince byly na 
křemení i šupinky muško ví to vé, byly rudy tak měkké a mazlavé, že byly 
pokládány za saze od práce žárové. Mnohé partie takové bylo možno 
mazati jako máslo. Bližší prozkoumání vedlo ke zjištění telluru, olova, 
vismutu, síry i zlata a dokázalo tedy, že to byly rudní nerosty v počá¬ 
tečném stadiu rozkladu, které byly zaneseny vodou prosakující do trh¬ 
linek a uchytily se tu zvláště mezi lupínky slídovými. 
Rozkladným činitelem byly tu pravděpodobně roztoky obsahující 
kyselinu sírovou; bylať zjištěna její přítomnost ve vodě z místa toho, a na¬ 
lezeny prý též sledy zlata (rozpuštěného?); kyzy byly rozloženy a v okr 
přeměněny. 
Přeměny sousedních hornin při žilách. 
Žíly zlatonosného křemene v obvodu kasejovickém mívají značný 
vliv na horniny jimi prostoupené; hlavně jest to zkřemenéní a sericitisace, 
mnohdy velmi intensivní. Na zrudnění sousední horniny (žuly) v nadložním 
i podložním kontaktu se žilami poukazují průby ze Zlaté hory a Skřípíce 
(v. výše str. 7. a 8.), ale rozsah impregnací jest nepatrný a praktického 
významu nemají, tak že podle dosavadních zkušeností ruda schopná do¬ 
bývání se omezuje na křemenné žíly samy a poměry jsou tudíž zcela jiné 
nežli na Roudném u Vlašimě, kde i ruly a aplity křemenem zlatonosným 
impregnované se těží s úspěchem jako v žilníku (,,Stockwerk“). 
Značnou přeměnu jeví ruly z dolu Jakubského, zvláště z náraziště 
severovýchodního. Makroskopicky vypadají jako greisen s hojným kře¬ 
menem a zelenavým muško vitém, vybledlým biotitem, bez čerstvého 
živce, se vtroušeným pyritem, ar senopy ritem a rutilem; z vrstvení jest 
mnohem méně zřetelné nežli v rulách nezměněných, popsaných v I. dílu 
str. 21. Mikroskopicky jest pozorovati silnou kataklasu, z původních živců 
zbylo jen něco orthoklasu a málo oligoklasu, kdežto většina jich jest pře¬ 
měněna ve velmi jemně šupinkaté aggregáty světlé slídy. Čerstvý biotit 
ve výbrusech sotva lze najiti, jen chlorit nebo zelenavou světlou slídu, 
jež se zdá pocházeti z vybíleného biotitu. Původní zrnka křemenná možno 
XIX. 
