o 
plasmu chloroplastu, což vede podle Pantanelli-ho (1904, pag. 223 J ) 
ku rozpoutání chemického svazku, jenž existuje mezi chlorofyllem a stro- 
matem. Následkem pak tohoto druhého processu je, že chlorofyll uvolněný 
a nechráněný plasmatem podléhá také obyčejné fotochemické oxydaci. 
Z tohoto příkladu vysvítá, že mechanika i jednoduchého na zdání působení 
jedů na rostliny může býti dosti složitou, takže experimentování musí se i 
omeziti na vysledování nej důležitějších, třebaže po případe elementárních 
fakt. A tak také bylo třeba vyzkoušet! celou řadu jedů především v tom 
směru, zda působí vůbec na určité funkce rostlinné čili nic, zdali snižují 
je pouze resp. úplně zastavují či zvyšují a v jakých koncentiacích, která 
stadia vývojová určitých rostlin jsou jimi attakována (hlízy vyrostlé 
z nich prýty atd.), zda neděje se tak eventuelně pouze v takových stadiích, 
kdy činnost rostliny není ještě úplně rozvinuta (etiolované listy). A teprve 
absolvování předběžných těchto themat umožnilo hlubší vniknutí v etio- 
logii působení zmíněných látek. 
Zatím pokračovala biochemie svými mohutnými kroky. Podařilo se 
vystihnouti chemickou povahu některých tak zv. enzymů a vyložiti me¬ 
chaniku mnohých reakcí enzymatických do daleko jdoucích podrobností. 
Stanoveno spojování se substrátu chemické akce s enzymem, spotřebovávání 
téhož atd. Nalezena posléze řada látek, jichžto přítomnost nezbytně jest 
nutná, má-li vůbec nastati enzymatické působení (t. zv. zymogen převáděn; 
jest jimi v aktivní enzym), aneb jež časový postup tohoto ve smyslu posi¬ 
tivním silně ovládají („koenzymy, kinasy, aktivátory", literatura v Eulei 1 2 )J 
seznány mimo to četné substance, jež činnosti enzymatické více méně 
zabavují („paralysatory, Hemmungskorper", z části patří sem t. zv. 
antienzymy). Tím otevřely se také rostlinné a živočišné fysiologii nové 
dráhy. Počalo se tušiti, že mezi četnými jedy, jichž v pokusech fysioj 
logických dosud bylo užíváno, obsaženy jsou látky podobných schopností 
a stávala se Čím dále tím srozumitelnější slova Cl. Bernardova, že látk\ 
toxické jsou daleko jemnějšími nástroji v rukou fysiologického expert 
mentatora nežli prostředky mechanické, že jsou pravými „reagenčním 
zkoumadly na život". I jali se jich užívati obratní fysiologové k tomu, 
aby se přesvědčili, zda neúčastní se některé enzymy určitých fysiologickýcl, 
pochodů, jež měly býti prozkoumány, a zda nelze právě pomocí užitýcl 
jedů ■ ozložiti tyto pochody ve fáse, jimiž že kontinuitně probíhají byt 
možno dle některých již známek se domnívati. Zkrátka ukázaly se toxicky 
látky býti vhodnými prostředky ke stanovení mechaniky některýcj 
fysiologických processů, prostředky, jež vhodně doplňovaly cestou experí 
mentální data, jež byla získána methodou chemicko-analytickou. 
1) Enrico Pantanelli, Abhángigkeit der Sauerstoffausscheidun 
belichteter Pflanzen von áuBeren Bedingungen. (Jahrbúcher fůr wissenschaftlich 
Botanik 1904, Bd. 39, pg. 167 seq.) 
2 ) h. Euler, Grundlagen und Ergebnisse der Pflanzenchemie 190J, 
pg. 78 seq. — H. Euler, Allgemeine Chemie der Enzyme, 1910, pg. 82 seq. 
II 
XX. 
