6 
saženo bylo vhodné koncentrace, byla počínající exosmosa tříslovin z tříslo- 
vinných idioblastů listů Echeverie a jiných podobných buněk, mikroskopicky 
velmi ostře postižitelná podle zcela zvláštního vzhledu tříslovinné suspense. 
Povrchové napětí působivých látek stanoveno bylo vzhledem k vodě 
(resp. voda — vzduch) = 1. 
I nalezl, že exosmosa z buněk vyšších rostlin počíná při těch koncen¬ 
tracích různých alkoholů, které mají totéž povrchové napětí, které jsou 
tudíž aequikapillárními. Kritické koncentrace pak tyto u všech jedno- 
mocných alkoholů řady mastné měly zcela určitou hodnotu povrchové 
tense, která jen v nepatrných mezích kolísala mezi 0-68—0-69 vzhledem 
k povrchovému napětí vody = 1. Povzbuzen těmito výsledky přikročil 
k jiným narkotikům v předpokladu, že snad i zde bude jedovaté jejich pů¬ 
sobení ve vztahu nějakém k povrchovému napětí jejich kritických roz¬ 
toků. U, urethanu nalezl hodnotu tense 0-685; u etherové vody pohybovala 
se kritická koncentrace mezi zředěním dvojnásobným až čtyřnásobným, 
tedy mezi hodnotami 0-6116—0-7145. U chloroformu byly však poměry 
zcela jinaké. V koncentrované chloroformové vodě ztratily buňky Echeverie 
během 24 hodin veškeré své třísloviny a tekutina nabyla extrakcí chloio- 
fyllového barviva slabě žlutozelené barvy. Vzdor tomu měla vsak tato 
voda relativní hodnotu tense 0-9805, tedy jen nepatrně odchylnou od po¬ 
vrchového napětí vody. I sáhl Czapek ku chloralhydrátu, kterýžto jest 
látkou velmi narkoticky působivou, při tom však ve vodě snadno roz¬ 
pustnou, čímž vyniká nad chloroform. Ale i zde bylo snížení tense vzhledem 
k alkoholům jen skrovné, obnášejíc při kritické koncentraci 3-09 procent 
0-9378 Z toho následuje, že existují sice narkotika, která jako alkoholy 
rozvinují svou působnost při 0-685 (ether, urethan, ether-alkohol), ale že 
jsou též jiná, která již při značně menším, nepatrnějším snížení tense působí 
narkoticky. Narkotické a povrchové působení nespadá tedy vždy v jedno. 
Tensi snižující působení alkoholu, chloroformu i chloralhydratu nemůže býtí 
identické s působením narkotickým. Povrchovými vlastnostmi těchto slou¬ 
čenin nevyčerpává se jejich působení omamující. Prvé jest působením na 
osmoticky činnou kožku plasmovou, kdežto pochody narkosy odehrávají se 
dle Czapeka uvnitř buněk v plasmě. Žákyně Czapekova, Nothmann-j 
Zuckerkandlová (1912, pg. 452) i) stanovila dodatkem^ že zastavup-li 
různá narkotika proudění protoplasmy u Vallisnerie, není toho příčinou 
povrchové jejich napětí. 
Na výkladech Czapkových nejlépe jest viděti, kterak souvisí 
problém narkosy s jiným všeobecnějším: kterými principy regulován jesij 
vstup látek do vnitra buněk a výstup z nich? Není jistě bez zajímavosti 
že velmi vhodnou pomůckou k eruování zákonů, jimiž se řídí dotčeni 
fysiologické zjevy, osvědčilo se býti mimo jiné opět studium vlivu jedlí 
1) Helene Nothmann-Zuckerkandl, Die Wirkung der Narkotik 
auí die Plasmastromung (Bicchemische Zeitschriťt, 1912, 45. Bd„ p;. 412 seq.). 
XX 
