9 
a při permeabilitě kolloidních látek do buněk nejedná se vůbec o fenomen 
rozpustnosti, nýbrž o vyslovený process filtrace, plasma chová se vůči 
těmto látkám jako ultrafiltr (pg. 418). 
Jest na bíledni, že pomocí methodiky vylíčené též celá řada jiných 
problémů rostlinné fysiologie mohla by se státi přístupnější pro hlubší 
propracování. Zvláště zdá se býti etiolování rostlin zjevem, jenž experi- 
mentálně-chemicky dal by se rozložití ve fáse, z nichž se nepochybně skládá. 
Nehledíme-li k tomu, že z nedostatku osvětlení nedostavuje se sezelenání 
leukofyllu jsouc processem fotochemickým, jest význačným karakterem 
etiolování převaha odbourávacích pochodů oproti synthetickým, jež energií 
světelnou jsou podporovány. Ve průběh pak takovýchto reakcí, z nichž 
četné probíhají zvratné, velmi často lze pokusně zasáhnouti buďto změnou 
vnějších podmínek, anebo užitím vhodných katalysátorů. Tím spíše lze 
ovšem očekávati, že také process sezelenání bude možno ovládnouti experi¬ 
mentálně, jelikož ona plus, která ovládají za něho vývoj rostlinných částí, 
jsou nahraditelná na př. jinými fotochemickými popudy. Podobně lze 
doufati konečně, že i látkový podklad embryonální přeměny základů 
listových v plátky korunní dojde jednou objasnění. 
Takové byly praemissy a takové naděje se otvíraly, když referent 
za svého pobytu v botanickém ústavě lipském r. 1910 vyzván byl t. r. 
prof. Pfefferem, aby obnovil na základě novějších poznatků studia 
o vlivu různých látkových činitelů na fotosynthetickou assimilaci a zjevy 
s ní souvisící. Jeť assimilace uhličité pochodem, který jmenovitě co se 
týče mechaniky své a dynamiky představuje téměř ,,zemi neznámou", 
jsa zvláštním způsobem ku podivu zanedbáván oproti na př. dýchání anebo 
alkoholickému kvašení, kteréhožto posledního processu průběh lze již 
téměř ve všech fásích pomocí různých katalysatorů in vitro napodobiti 
(Euler 1910, pg. 154). Při tom ovšem nejvíce úspěchu slibovalo studovati 
t. zv. inaktivaci assimilačního processu, t. j. časově omezené, reversibilní 
přerušování zjevu tohoto, vyvolané různými chemikáliemi, poněvadž jen 
tak bylo možno očekávati, že dojde objasnění etiologie experimentálního 
zasáhnutí v nej čistší závislosti na jiných životních projevech rostliny. 
Resultáty, jichž došel, dovoluje si referent předkládati v této práci, s vděč¬ 
ností vzpomínaje přečetných rad i pokynů, jimiž jeho učitel provázel 
jeho pokus. 1 ) 
1 ) Publikování práce, hotové již r. 1910, zdrželo se proto, že jiné publikace 
autorovy musily býti absolvovány. 
XX 
