14 
čejně z řezné plochy pokusné rostliny. Zjev tento je čistě umělý. Naprosto 
uzavřené oproti svému okolí vodní rostliny vylučují kyslík celou svou 
plochou, kyslík pak tento, jakmile vystoupí z pokožních buněk, rozpustí 
se v okolní vodě; k vyloučení jeho ve způsobě bubliny, což může se ovšem 
díti jen pomocí nějakého otvoru, jímž intercellulární systém, se otevře, 
dojde jen tenkráte, když nastoupí v intercellulárách přetlak. Aby se do¬ 
stavil, musí netoliko výměna plynů býti tak intensivní, aby rozložená 
v intercellulárech uhličitá ihned nahražena byla uhličitou kyselinou 
z vnějška, jíž musí tedy okolní voda dostatečné množství chovati, nýbrž 
musí nad to, má-li nastati přetlak v intercellulárech a vylučování kyslíku 
z nich ve způsobě bublin, též ve vodě obsaženo býti dostatečné množství 
kyslíku, jinak přes to, že by byla na rostlině učiněna řezná plocha, mohlo 
by snadno dojiti toliko k pozvolné diffusi kyslíku celým povrchem rostliny, 
I z toho důvodu třeba nechati vodu před pokusem státi delší, čas na vzduchu* 
aby se z něho nasytila kyslíkem. Totéž musilo by se ovšem díti i s umělými 
roztoky bikarbonátovými, kdyby byly připravovány z vody destillované, 
pročež užívati jich místo vody vodovodové nebylo by příliš výhodné. 
A tak se ukazuje, že práce s vodními rostlinami, ačkoliv methodika 
je na zdání jednoduchá, nikterak není nejlehčí. Především nutno vybrati 
k pokusům jen takové rostliny, jež stejnoměrně pracují (to jest po delší 
dobu týž počet bublin za téže insolace i stejné velikosti vylučují). Dále 
nutno míti k disposici rostlin takto reagujících před počátkem pokusu 
větší počet, neboť jen tehdy lze soudit i, že složení vodního media jest příz¬ 
nivé a že i atmosféra intercellulárová vykazuje stálé normální složení. 
Voda musí během téhož pokusu vvkazovati stálou temperaturu, jelikož 
by jinak stupeň nasycenosti vzhledem k plynům, jež obsahuje, kolísal a tím 
i ve vylučování bublin mohly by nastati změny. Složení plynů, z nichž 
sestávají assimilační bubliny, musí býti stejné (nesmí na př. nastati případ, 
aby vylučované bubliny sestávaly z největší části jen z uhličité, což se 
může dostaviti, byly-li rostliny vzaty k pokusům příliš záhy z rána). In¬ 
solace u všech pokusných rostlin musí býti tolikéž přesně téže intensity. 
Pokusy prováděny převážnou většinou s Elodea canadensis, jež 
pěstována jest ve velkém množství v bassině botanického ústavu lipského 
k fysiologickým pokusům. Vodovodová voda nechávána odstáti ve velkých, 
nízkých mísách po dva dny. Rostliny připevňovány byly po jedné na vi¬ 
sutou skleněnou tyčinku trčící do středu skleněných cylindrů, jež obsáhly 
300—400 ccm tekutiny. Nádobky tyto, nebyly-li konány pokusy na světle 
diffusním, rozestaveny byly do dvou rovnoběžných řad po obou stranách: 
tantalové lampy stosvíčkové. Lampa tato vyniká značnou světlostí, 
třebaže účinek její nevyrovná se diffusnímu světlu, intensita světelná 
zůstává pak dlouhou dobu stejnoměrnou. Tepelné účinky lampy této za¬ 
chycovány byly dvěma velkými kyvettami, v nichž voda často vyměňována. 
V nádobách s rostlinami stály neustále teploměry, aby event. tekutiny po¬ 
kusné temperovány býti mohly na týž stupeň, s nímž počato. K některým, 
XX. 
