34 
Již po pěti minutách objevila se tedy v odstálé vodě značná ztráta 
siřičitanu resp. siřičité oxydované. Oxydace tato pak i dále pokračovala, 
kdežto ve vyvařené vodě byla nepatrná. Redukční agens vůbec nemohlo 
tedy působiti na vylučování bublin tak, že by absorbovalo kyslík vody, 
v níž rostliny assimilovaly, prostě proto, že kyslíku v této vodě bylo jen 
nepatrné množství. 
Mohl však působiti siřičitan tak, že absorboval kyslik intercellu- 
lárů, oxyduje se na jeho útraty. Také v tomto případě musil by ovšem 
proud kyslíkových bublin se zastaviti. 
Jednoduchý pokus ukázal, že sotva tomu tak bylo: Graduovaná, 
na jednom konci zatavená skleněná rourka 23*5 cm dlouhá, o 17 mm světlého 
průměru vyplněna čistou rtutí, na níž jen slaboučký povlak činila voda, 
a postavena do kuvetty rovněž rtutí naplněné. Počátek stupnice nahoře, 
dílky millimetrové od 0—200. Z bomby zaveden nade rtuť čistý kyslík. 
Posléze vefouknut do rourky pomocí zahnuté špičky pipetové siřičitan 
sodnatý, 1% roztok v destilované vodě. I zaujala ihned (18° C) 
rtuť siřičitan 
v 6-30 hod. dílek 129 mm 111 mm, 
v 6-45 hod. ,, 129 mm 111 mm, 
v 7-30 hod. ,, 128^2 mm 111 mm - 
Oxydace siřičitanu na útraty kyslíka probíhala tedy tak pozvolna, 
že v dosti široké rource neukázalo se značnější zmenšení volumu uzavřeného 
plynu a tím stoupnutí tekutin. Před tím učiněna podobná zkouška s 1% 
hydrochinonem, silně pomocí 1*5 ccm 15% KOH na 100 ccm alkaliso- 
vaným: 
rtuť hydrochinon 
3 hod. 40 min. 
3 „ 55 „ 
4 „ 40 „ 
107*5 mm 92 mm 
105 mm 90 mm 
99*5 mm 83 mm 
Stoupla tedy během jedné hodiny rtuť o 8 mm, hladina hydrochinonu 
o 9 mm (pokud mohlo býti v mezích pozorovacích chyb odhadnuto), takže 
oxydace roztoku byla normální, značná. Dle toho sotva siřičitan, pro¬ 
niknuv eventuelně rostlinou až k intercellulárům, mohl způsobiti na kyslí¬ 
kovou jejich atmosféru. Tím ovšem objevilo se působení této látky ještě 
v záhadnějším světle. Na intercelluláry nebylo lze pomýšleti, na kyslíkový 
obsah vodní také nemohlo se její působení vztahovati, jelikož kyslík z vody 
odstraněn. Přímého poučení mohla tu poskytnouti toliko Engelmannova 
methoda, i vzato k ní útočiště. 
Za pokusnou rostlinu zvolen mech Fontinalis antipyretica, jenž 
v obyčejné vodě ve skleněných nádobkách pěstěn velmi pěkně se dařil a 
tvořil jemné, tmavě zelené lístky, jež vydatně assimilovaly. 
a) Do 0*5% Na 2 S0 3 zaváděna po %>' C0 2 z obavy, aby snad alka¬ 
lický roztok siřičitanu neabsorboval ji a tím neodstranil assimilační mateiial 
XX. 
