35 
lístku. Jeden díl tohoto roztoku smíšen s jedním dílem bakteriové vody 
(0*25% Na 2 S0 3 ). Bakterie zde velmi čile pohyblivé; při kraji otevřeného 
praeparátu trvá jich pohyb po V 4 hodiny, ve vaselinovaném ustane v brzku 
po celé šířce. Praeparát zatměn, na to lampou osvětlen po 8 minutách 
jeví dosti dobrou assimilaci, po 16' osvětlení. Na to lístek vyňat, vyprán 
a zamontován do obyčejné vody s bakteriemi. Po osvětlení nejprve pomalý 
návrat assimilace, po 5 minutách však již čilý pohyb, po 8mi velmi čilý, 
po 10' krásná assimilace. 
b) Podobně v jiném připadě, také s mladším listem, objevila se v siři- 
čitanovém roztoku toliko zcela slabá depresse assimilace, v normální pak 
tekutině velmi záhy objevil se nerušený její postup (OOSpctní roztok 
Na 2 S0 3 působil ovšem úplně shodně). Zkoušeno tedy ještě, zdali delší 
pobyt v roztoku sulfitu bude působiti na plasmu buněk tak, aby se objevily 
bud známky poškození anebo aspoň pozvolný, delší dobu zaujímající návrat 
assimilace. Ani u starších, ani u mladouckych lístků toho však nepozorováno. 
Po opláchnutí těchto lístků začaly se ve vaselinových obyčejných praepa- 
rátech bakterie velmi záhy při periferii lístku po osvětlení pohybovati, 
a po 2—3 minutách nadešla již krásná, ba mocná assimilace. 
Dle toho siřičitan vůbec ani plasmu assimilujících buněk neattakoval. 
Bohužel bylo opomenuto stanovití mikrochemicky, zda vnikl do buněk 
mechových. Snad byly lístky Fontinalis, velmi jemné v povzdálí od okna 
vypěstěné útvary, jím proniknuty. Bylo-li tomu tak, pak by byl v užitých 
koncentracích neúčinným. Nej pravděpodobnějším však zdá se býti, že 
při krátké době pokusů přece jenom do Elodey, jejíž lístky i lodyhy jsou 
dosti tvrdé, v dostatečné míře nepronikl a že působení jeho bylo jen 
„vnější". A sice působil snad, právě tak jako hydrochinon, ve vodě, jež 
chovala kyslík, z části tento plyn absorbuje, hlavně však tak, že ,,ssál‘‘ 
povrchem vylučovaný kyslík: Jakmile odštěpená molekula kyslíková 
vnikla do pokožky, resp. dostoupila místa, kde setkala se s Na 2 S0 3 , byla 
ihned touto látkou absorbována, jiná ovšem spádem zastoupila její místo, 
a tak dokonce je možno, že vylučování kyslíku povrchem bylo redukční 
substancí urychleno. Vylučování bublin ovšem bylo následkem toho ihned 
zastaveno, jelikož „spád" obrátil se jiným směrem. Také jest pochopitelno, 
že, jelikož ani ve vnitřní atmosféře rostlin nenastaly pravděpodobně 
žádné změny, po přenesení do původní vody dostavilo se opět normální, 
„přetlakové" vylučování kyslíkových bublin. 
Referentovi se zdá, že by tato methoda mohla nahraditi Winkle- 
ro v u, jíž se j ž počalo při assimilačních pokusech užívati ke kvantitativ¬ 
nímu stanovení vyloučeného kyslíku (Richter 1912,) *) a jež spočívá, jak 
mámo, v tom, že (užito bylo tohoto způsobu dosud u mořských řas) rost¬ 
linné objekty ponechány jsou vylučovati assimilační kyslík do určitého 
l ) A. v. Richter, Farbe und Assimilation (Berichte d. d. bot. Gesellschaft, 
U) - Jhg., pg. 280 seq.). 
XX 
