52 
Potamogeton crispus sevmlatus. 
Užito vždy jednoho listu od vrcholu lodyhy, vegetační vrchol ne¬ 
porušen. 
Pokus 49. 
CNK 4', zavedena C0 2 , jasný den, T = 27-4° C. 
Po 30", za V/: 8 bubl. 
Po přidání cyanidu momentanně se zastavil chod bublin. 
V normální vodě teprve po 7' dostavily se bubliny, po umělém přetlaku: 
za y 2 ': 5, 6, 7, 7 
po 16' „ „ : 11, 13 
„ 18' „ „ : 13, 14 bublin. 
AgNOo 
50 ccm, spotř. 0-98 ccm ——-— no 0-025% CNK oo 0-012% CNH. 
Dosaženo bylo tedy zde úplné inaktivace. Také jiný pokus (0*027% 
CNK resp. 0*011% CNH) vypadl tímto způsobem. To je proto pozoru- 
hodno, že rostlina, ač plihá, přece byla hrubší než na př. Ranunculus. 
Padalo ale naopak při pokuse jistě na váhu, že užito bylo toliko jednoho 
listu a ne celého složitého systému rostlinného. Restaurace rostliny v čer¬ 
stvém roztoku také probíhala normálně. Toliko — očividně nevhodným 
uspořádáním intercellulárů — bylo způsobeno, že počet bublin v druhých 
roztocích počal vyšším stupněm; kyslík se byl zajisté, nemoha vydiffun- 
dovati z nich povrchem, v nich zatím nahromadil. 
Veškery tyto pokusy ukazují, že působení cyankalia u všech rostlin 
probíhá svérázným způsobem: totální, okamžitá inaktivace resp. značná, 
stejnoměrná depresse a následná ponenáhlá restaurace. 1 ) Oproti vylí¬ 
čeným pokusům s Elodeou ukázaly se zde rozdíly v koncentracích nutných 
k inaktivaci. Následující experimenty s Elodeou vysvětlily tento zjev. 
Výsledky pokusů těchto sděluji zde dodatečně ku konci části jednající 
o cyanidu draselnatém. Bylť průběh jejich tak zvláštní, že jen srovnáním 
s vylíčenými fakty stanou se pochopitelnými. Pokusy tyto konány byly 
na diffusním světle slunečním. Cyankalium do vodního media přidáváno, 
v některých pak případech ponechány v něm rostliny značněji déle, než: 
v pokusech předešlých. 
Pokus 50. 
CNK, Elodea, obloha jen slabé bílá, 300 ccm odstáli vody, T = 20 — 20-4° C. 
Po 25", za y 2 ': 15 bublin. 
Po přidání cyanidu (asi 10 ccm „P") bubliny přestaly vycházeti, po 2' počaly 
však opět, a sice: 
J ) Tím liší se ovšem poněkud tyto zjevy od otravy cyanovodíkové u lidského 
organismu, při níž pozorujeme nejprve zvýšení činnosti dýchacího centra, v po¬ 
zdějším stadiu působení anebo ve větších dosích však ochromení (Srv. Meyer 
& G o 111 i e b, 1. c. pg. 12). 
XX. 
