59 
mezi cyanovodíkem a enzymem, kterážto sloučenina nemá moci rozložiti 
hydroperoxyd, dá se však zrušiti přiváděním vzduchu. 
Podobným způsobem chovaly se katalásy v pokusech jiných autorů 
z výtažku sladového, z extraktu ze semen A brus precatorius i z krve (lit. 
viz Schroeder 1. c. 448). 
Bylo tedy úlohou referentovou vyhledati v literatuře jedy, jež pů¬ 
sobí značně na katalásy a srovnati jejich účinek na assimilující rostliny 
s působením cyankalia. Jestliže by se do podrobností kryl, u jiných látek 
však nikoliv, bylo by věru dovoleno souditi, že i příčiny jsou stejné 
Jako katalásové jedy se udávají (srov. Euler, 1910, pg. 83): 
n 
HgCL. Poškozuje kalatásy ještě v roztoku- 
b 2 J 0-00005. 
Hg(CN) 2 poškozuje také značně katalásu, ačkoliv méně než HgCl 2 . 
Také jiné enzymy jsou však těmito látkami inaktivovány. 
H 2 S. Bez účinku na pepsin, trypsin, diastasu. 
0 3 působí škodlivě jako na většinu důležitějších enzymů také na 
katalásu. 
H 2 0 2 rozrušuje pomalu katalásu. 
Nitráty a chloráty jsou označovány jako silné jedy katalásové. 
Dle koncentrace byla působnost na mléčnou katalásu následující: 
HCN, KCN, KCNS, HgCl 2 , H 2 S, Hg(CN 2 ) 
(Faitelowitz). 
Dle Septera zmenšují rychlost reakce na polovinu: 
HCN - Vi, ooo.ooo 
fenylhydrazin V20.000 
anilin v. 
400 
mol. na litr. 
(Euler, pg. 86.) 
S typickými katalásovými jedy podniknuta řada pokusů v těch 
koncentracích, jež jevily vůbec nějaké působení těchto látek na assimilující 
Elodey. Postup byl týž, jak popsán v předešlých pokusech: rostliny pra¬ 
videlně a spolehlivě reagující vnořeny do roztoku jedu, po určité době 
(obyč. po 10', aby rostliny byly vysazeny těmže podmínkám) vyňaty a po 
opláknutí přeneseny do vody původní. Pozorováno, jakým způsobem 
reagují rostliny pokusné. Cílem bylo vyvolati úplnou inaktivaci toxickou 
látkou a pozvolnou restauraci dle vzoru cyankalia v čerstvé vodě. Jen 
takovýmto směrem vedené pokusy mohly býti důležitými pro rozluštění 
otázky, jak byla formulována. S některými látkami i z pozdějších pokusů, 
jak budou uvedeny, experimentováno bylo také od jiných autorů. TQčely 
však, jichž měly dosáhnouti tyto experimenty byly jiné, následkem toho 
pak také postup práce byl zcela jinak volen. Mohlo tudíž resultátů těchto 
prací jen v řídkých případech pro práci referentovu býti použito. 
Z přečetných pokusů mohou býti zde uvedeny jen nej typičtější. 
S kysličníkem vodičitým nemohlo býti ovšem pracováno, poněvadž kyslík 
XX. 
