(34 
ní mu slunečnímu osvětlení, načež opět obsah sklenek podrobili analyse, 
V nádobce bez etheru ukazovalo se značné ubytí uhličité a přírůstek kyslíku. 
Naproti tomu byla v nádobce etherové dle mínění autorů akce chlor o- 
íyllu suspendována, rostliny exhalovaly (— dýchání dle předešlých pokusů 
nealterováno —) C0 2 a absorbovaly 0 2 ; analysa ukazovala přírůstek 
C0 2 a ztrátu 0 2 : 
epruveta bez etheru: C0 2 — 0*00, 0 2 = 20-03, N = 79-97 
epruveta s etherem: C0 2 — 3-54, 0 2 = 15-63, N = 80-83. 
Jest však možno, že dýchání během delší doby působení etheru bylo po¬ 
drážděním stimulováno, jak se ukázalo na př. již v pokusech Morko ví no¬ 
vých 1 ) s alkoholem a chloralhydrátem, také chininem, též etherem. Je¬ 
likož pak respirace stala se intensivnější, byla assimilace uhličité pouze 
maskována exhalováním (přebytku) C0 2 . Mohla se přece jen ještě díti, 
třebaže byla seslabena (Jost 1. c,), takže pokusy francouzských autorů 
nelze považovati za přesné. Bohužel nelze téhož tvrditi ani o experimentech 
Ewartových (1895, pg. 408 seq.), ačkoliv byl v těchto vliv etheru na 
assimilující rostliny různých mechů sledován velmi jemnou methodou 
bakteriovou. Neboť jestliže jevily, vyňaty přímo z atmosféry étherové, 
mechové lístky inaktivaci, po delší době (2—3 dnech) však se z narkosy 
zotavovaly, jest otázkou, zda do značné míry nespolupůsobily na patho- 
logický už stav rostlin změny, jež jen z daleka mohly souviseti s assimilací; 
hlavní pak vadou pokusů Ewartových bylo, že velmi jemné methody 
bakteriové neužíval u jednoho a téhož lístku, s nímž měl experiment ováti, 
nýbrž u zcela jiných orgánů, než u kterých dříve byl stanovil inaktivaci.. 
Nicméně zdá se, že methodiku Bonnierovu zdokonalila v poslední 
době Irvingová 2 ) (1911) do té míry, že bylo by žádoucno pokusy jí 
započaté ještě dále propracovati. 
Autorka pracovala tolikéž s orgány suchozemských rostlin, jež vy¬ 
stavovala účinku par chloroformových. Míru respirace stanovila určováním 
C0 2 v gramech, dle vyloučené resp. nevyloučené uhličité za světla určovala 
pak výši assimilace. Udává pak, že koncentrací chloroformu 0-02 ccm 
v litru proháněného vzduchu podařilo se jí vskutku úplně zastaviti assi- 
milaci listů Prunus lauvocerasus, aniž by dýchání bylo pozměněno; na 
světle v chloroformové atmosféře bylo množství vyloučené uhličité stejné 
jako v chloroformu ve tmě, toto pak identické jako za tmy bez chloro¬ 
formu. Tím byl by podán striktní důkaz, že lze narkotikem úplně sistováti 
assimilaci a tím odděhti ji od dýchání. Bohužel nebylo stanoveno — 
k čemu zvláště poutal by se interess referentův — zda při zastavení assi¬ 
milace jednalo se vskutku o inaktivaci její. Autorka neudává totiž, jak 
chovala se táž rostlina v pokuse, v němž v chloroformové atmosféře ne- 
x ) Jost, Vorlesungen uber Pflanzenphysiologie II. Aufl., 1908, pg. 224. 
2 ) A n n i e A. Irving, The effect of chloroform upon Respiration and 
Assimilation (Annals of Botany, 1911, Vol. XXV., pg. 1077 seq.). 
XX. 
