95 
že inaktivována byla assimilace tak slabými roztoky kyanidu draselnatého, 
že dýchání jimi sotva bylo vůbec dotčeno; nejvýše stimulace jeho mohla 
jimi býti přivoděna. Jsou však ještě jiné důvody, které nasvědčují tomu, 
že vlastnímu processu fotosynthese jest tyto oxydace příčitati. 
Bylo praveno, že možno se nadíti napodobení fotosynthesy in vitro. 
Sotva však zdaří se to bez užití tak z v. katalysatorů, které vlastně jsou 
oněmi činiteli, jež uskutečňují zázraky dějů biochemických. Katalysátory 
pravděpodobně také hrají důležitou úlohu právě při fotosynthetické assi¬ 
milaci. Známo, že neděje se tento pochod v mrtvých částech rostlinného 
těla na př. ve blanách nebo v obsahu vakuol buněčných, nýbrž v orgánech 
plastidových. Plastidy tyto lze isolovati z buněk a příměti k assimilaci 
i mimo tělo buněčné. Třeba zachovávati jen určité kautély, tak na pr. 
zbaviti je zbytků plasmy, jež je byla v buňce obklopovala, kteréžto parti¬ 
kule dýchajíce absorbují kyslík, jenž pak Engelmannově zkoušce se 
vymyká anebo odumírajíce poškozuji chloroplasty, dále chovati chloro¬ 
plasty v roztocích určitých fysikálních a chemických vlastností (Ewart, 
1. c., pg. 424 seq.). Zdá se, že jen nedostatečně dosud vypracovaná metho- 
dika jest příčinou toho, že nedosaženo v pokusech s isolovanými těmito 
orgány takových skvělých výsledků, jakých se dodělali medicínští fysio- 
logové kulturou isolovaného srdce a jiných živočišných orgánů v Ringe- 
rově soluci. Striktně řečeno, spojení (pravděpodobné) chlorofyllu s lipoidy, 
resp. s plasmou chloroplastu zdá se býti v intimním vztahu s rozkladem 
uhličité a s další obměnou získaných produktů. Molisch (1906, pg. 180 
seq.) 2 ) nalezl, že zelená šťáva, získaná z čerstvých různých listů rozetřením 
jich nebo vylisováním, dovede přivésti světélkující bakterie ku známé 
činnosti jejich, vylučujíc kyslík. Z mrtvých listů jest neúčinnou, tolikéž, 
profiltruje-li se svíčkou Berkfeldovou nebo Chamberlandovou. V prvém 
případě usmrtí se součásti plasmy, které se byly nacházely v rozetřené 
masse, jakož i zbytky po chloroplastech, v případě druhém zůstanou na 
filtru. U listů Lamiových podařilo se dokonce Molischovi vy volat i svě¬ 
télkování bakterií, rozetřel-li je úplně suché a mrtvé na prášek a připravil-li 
z nich zelený filtrát (očividně opatrnou praeparací ony v plasmě účinné 
látky nebyly rozrušeny). 
Resultáty tyto stávají se dle mínění referentova srozumitelnějšími, 
vzpomeneme-li předpokládaných oxydací a snad ještě jiných pochodů, 
jež s assimilaci souvisejí. V pokusech Molischových nositelé těchto pro- 
cessů (zbytky plasmy, enzymy?) nebyly odstraněny — očividně za pod¬ 
mínek, v nichž se nachází chlorofyll v buňkách, jsou právě podkladem 
či podporou činnosti jeho. 
Snad tedy může referent míti za to, že jeho nálezy učinily počátek 
k rozložení pochodů fotosynthetické assimilace fysiologickou methodou ve 
9 Hans Molisch, Zur Lehre von der Kohlensáureassimilation im 
Chlorophyllkorn. Vortrag, gehalten auf dem internationalen botanischen KongreB 
in Wien 1905. 
XX 
