10 
conh 2 
I 
OH—C—H 
I 
I. OH—C—H 
I 
H—C—OH 
I 
H—C—OH 
r 
CH(OH) 
I 
ch 3 
conh 2 
I 
H—C—OH 
I 
OH—C—H II. 
I 
H—C—OH 
I 
H—C—OH 
I 
CH(OH) 
I 
ch 3 
C. Pokusy v řadě hexosové. 
I. Pokusy s glukosou 
z těchže důvodů, jež vytknuty u xylosy a rhamnosy nevedly rovněž ku 
kýženému cíli a ponecháno další studium této reakce addiční na dobu 
pozdější. 
II. Pokusy s mannosou 
byly nej zajímavější, běželoť nejen o to, isol ováti individualný amid, nýbrž 
dokázati současně tvorbu dvou epimerů, z nichžto existence jednoho byla 
dosud popírána. Nejvhodnějším materiálem výchozím ku přípravě d- man- 
nosy jsou odpadky kamenáčové (Phytelephas macrocarpa) 15 ). Těchto však 
nebylo nám možno v té době v obchodě získati, pročež zkoušeno připraví ti 
mannosu hydrolysou surovin podobných mannosany obsahujících. Nejprve 
opatřili jsme si zvláštní druh ořechů Juglans cirenea, zbavili je jader a roz¬ 
mělněné skořápky hydrolysovali 6%ní kyselinou solnou. Obvyklou 
methodou pracovní resultující syrup neobsahoval však nižádné mannosy, 
nebyloť vůbec možno sraziti z něho karakterický fenylhydrazon. Pokud 
jsme zjistili, nechoval syrup onen ani glukosy ani fruktosy. Zachováváno 
tudíž studium této zajímavé směsi cukerné na dobu pozdější. Zcela ob¬ 
dobným způsobem zhydrolysovány jednak pecky datlové a jednak pecky 
z chleba svatojanského. V obou případech obdrželi jsme hojnost ve vodě 
nerozpustného mannofenylhydrazonu, z něhož uvolnili jsme čistou man¬ 
nosu prostřednictvím benzaldehydu. V obou případech získán syrup, jenž 
naočkován v brzku krystallicky tuhnul. Krystallická kaše cukerná rozmí¬ 
chána s malým množstvím 96%ního alkoholu, ostře odssáta, po dvakráte 
vykryta tímtéž rozpustidlem a natřena na pórovitý talíř k vysušení. Čistý 
15 ) Maquenne: 563—4. — B. B. 22 , 609. — B. B. 22 , 3218. 
XXI. 
