11 
:ukr byl slabě nažloutlý a jevil [oc] D 20 = + 14-82° ( c = 7-002, l = 100 m) 
i byl tudíž dostatečně čistý, udáváť van Ekenstein [a] D = 14-25°. 
Mezi tím podařilo se nám získati ještě odpadky pravých kamenáčů, 
i nichž obvyklým způsobem jsme vyrobili ještě potřebné mannosy, jež 
byla rovněž krystallická. 
1. Addice kyanovodíku na krysíallickou mannosu. Především prove¬ 
dena řada addicí informačních s menším množstvím cukru, aby se zjistilo, 
jaký poměr koncentrace bude nej výhodnější a slůedánOjže vylučování pro¬ 
duktu addičního nejlépe probíhá a jest zároveň nejhojnější tehdy, když 
syrup cukerný jest as 50%ní a na každých 5 g cukru se přidá 1 kapka 
ammoniaku. Za těchto podmínek nastává reakce již během x / 4 —% hodiny, 
kdežto jinak mnohdy ani po 14 dnech nic se nevylučuje. 
2. Identifikace produktů addičních. 
a) Čistění tuhého podílu. Kašovitá směs krystallická vlivem kyano¬ 
vodíku se vylučující odssáta a promyta studenou vodou. Na filtru zbýva¬ 
jící bílá hmota překrystallována ze 60%ního alkoholu, z něhož vypadává 
v podobě drobně krystallického prášku, jeví po trojnásobném překrystal- 
lování konst. b. t. 214—215° (E. Fischer 16 ) udává 182—3°). Svým slo¬ 
žením elementarným odpovídá amidu kyseliny heptonové, poskytloť 0-1915 g 
(nad H 2 S0 4 vysušené) látky 0-2620 g C0 2 a 0-1145 g H 2 0. 
Theorie pro amid C 7 H 15 N0 7 : Nalezeno: 
C = 37-33% 
H = 6-66% 
C = 37-31% 
H == 6-64% 
Běží tudíž v tomto případě o amid oc-mannoheptonový. 
Chtějíce dokázati různost obou amidů při addici kyanovodíku vzni¬ 
kajících, pokusili jsme se především připraviti některý karakteristický de¬ 
rivát jedné ze dvou příslušných kyselin mannoheptonových. Pokusy do¬ 
tyčné vedly k cíli, bylať to v prvé řadě sůl olovnatá a pak fenylhydrazid, 
jež nám přesné rozlišení obou amidů umožnila. 
b) Převedení a-amidu v kyselinu a příprava jejích solí. 14 g krystal¬ 
lického a-amidu rozpuštěno za varu v 500 cw 3 vody obsahující 14 g hydrátu 
barnatého a směs vařena až do vypuzení ammoniaku. Přebytečné baryum 
odstraněno saturací, uhličitan odfiltrován, filtrát překyselen zředěnou ky¬ 
selinou sírovou, za tepla zneutralisován přebytečným uhličitanem olov¬ 
natým a sfiltrován. Již v několika minutách v míru ochlazování vylučovaly 
se hojné, krásně lesklé krystally soli olovnaté. Ačkoliv dřívějšími autory 
popsané soli: barnatá, strontnatá a vápenatá známy jsou svou nerozpust¬ 
ností, překvapila sůl olovnatá nerozpustností ještě mnohem větší: potřebujef 
jeden díl její k rozpuštění 100 dílu vody za varu. 
16 ) Fischer-Hirschberger: B. B. 22 , 365. 
XXI. 
