3 
Tedy čím menší je čitatel čili čím kratší je délka vlny užitého světla 
a čím větší je jmenovatel čili čím větší je apertura objektivu, tím menší 
vzdálenosti v praeparatu rozeznáváme. 
Největší aperturu mívají objektivy s olejovou immersí totiž 1, 3 až 
1, 4 - Délka vlny světla, kterým při mikroskopování objekt osvětlujeme, 
totiž světla denního neb světla umělého mezi Frauenhoferovými čarami 
D a E je O, 000550 mm čili 0, 550 (i. Z toho jde, že hraničná vzdálenost 
dvou čar, které lze v mikroskopickém obrazu při složité struktuře ještě 
rozeznati, jest za těchto podmínek, t. j. při centrálním osvětlení 
0>55Q 
X7 
=0, 39 p. 
To platí o jemných strukturách v předmětu ostře vyznačených, jako 
jest na př. známé rýhování rozsivek. 
Jednotlivá drobná, hmotná tělíska, na př. v buňkách mikrobů, zobra¬ 
zována jsou mikroskopem i když jsou menší než desítina délky vlny světla 
užitého. Jich viditelnost závisí hlavně na kontrastu světelném, na doko¬ 
nalosti korrekce objektivu (aberrace) a zvláště též na citlivosti retiny po¬ 
zorovatele; ale průměr a tvar jejich závisí na apertuře a délce vlny svě¬ 
telné. Jich zdánlivý průměr jest zvětšen následkem ohybu světla, ale 
tím méně, čím vyšší je appertura. I zde tedy vyšší apertura a kratší délka 
vlny světelné zdokonalují obraz [D i p p e 1 (1)]. 
Snaha, snížiti viditelnou hraniční hodnotu struktur, mohla tedy 
být realisována, jak zřejmo, jen bud užitím lámavějšího prostředí, neb 
užitím světla s kratší délkou vlny. 
Jakožto lámavější prostředí navržen a užit byl, jak známo, A b b e m 
r. 1889 monobromnaftalin. Ten se ale bohužel hodí pro praeparaci jen 
v řídkých případech. Proto bylo konečně veškeré úsilí obráceno k tomu, 
a by bylo realisováno užití světla ultraviolového, které, jak povědomo, 
má nej kratší vlny. 
Po mnohé námaze podařilo se posléze rozluštiti problém aplikace 
ultraviolového světla ku zobrazování mikroskopickému r. 1904 Dr. 
A. K ó h 1 e r o v i (1), vědeckému spolupracovníku známé firmy Zeissovy. 
Ale světlo to není naším okem vnímáno; proto obrazy, které jím jsou 
konstruovány, mohou býti viditelnými učiněny toliko cestou fotogra¬ 
fickou. Podařilo se mi státi se jedním z prvních odběratelů toho zařízení, 
jež stojí asi 2000 marek a tak bylo mi umožněno již záhy seznati zvlášt¬ 
nosti, velké výhody, ale také obtíže řečené methody mikrofotografické. 
Užil jsem ji zprvu hlavně ku mikrofotografii kvasinek, jichž značnou 
radu jsem zobrazil. Snímky jsme vedle snímků rostlinných mitos i jiných 
praeparatů společně s p. prof. Dr. Bohumilem Němcem vystavili 
r. 1905 ve Vídni na mezinárodním kongressu botanickém, tam tehdy 
odbývaném. 
Ale co mne nejvíce vábilo, byly pokusy, rozluštiti otázku existence 
jader bakterií touto methodou. Zajímali jsme se totiž druhdy s *(* prof. 
Dr. Bohuši. Raýmanem (1) během svých chemicko-biologických 
XXIII, 
1* 
