lené a zbarvené bakterie, které jsem již před tím mnohokráte s dobrým 
výsledkem byl Kohlerovou methodou zobrazil. A tento modi¬ 
fikovaný postup skutečně se osvědčil. Ku bližšímu porozumění získaných 
výsledků budiž zde nej prvé stručně zopakován nynější postup, jakým 
lze dle methody Kohlerovy ultraviolovými paprsky získati mikro- 
fotografické obrázky. *) 
Střídavý proud elektrický 120 Volt přemění se zvláštním trans¬ 
formátorem v proud vysokého napjetí (nejméně 10.000 Volt), který 
nabíjí 8člennou batterii Leydenských lahví a tato pak vybíjí se 
oscillačně v elektrodách z hranolků kadmiových neb magnesiových, mezi 
nimiž přeskakuje asi 2 až 3 mm dlouhá jiskra. Ta jest v ohnisku sběrné 
č:čky, ze které jsou vedeny vybíhající rovnoběžné paprsky postupně 
do dvou hranolů, čímž jsou spektrálně rozloženy a o 90° od původního 
směru odchýleny. Fluoreskujícím stínidlem vyhledá se v ultraviolové 
části spektra kadmiová čára, odpovídající délce vlny 0, 280 /*, respektive 
magnesiová čára s délkou vlny 0, 275 ji a jen toto světlo vpouští se do 
spodu mikroskopu, kde se hranolem mění vodorovný směr jeho v kolmý, 
tak že dále proniká kondensorem, praeparatem, objektivem a okularem. 
Obrazová rovina praeparatu vyhledává se zvláštní lupou, jež se umístí 
za tím účelem nad okularem a obsahuje v sobě destičku z uranového 
skla. Tím se mění ultraviolové paprsky ve fluoreskující, tak, že vidíme ve 
světlém, fluoreskujícím poli více méně tmavý obraz praeparatu, podle 
toho, do jaké míry dotčené místo praeparatu světelné paprsky ultraviolové 
pohltilo. Obraz ten postačuje sice za dostatečného osvětlení k tomu, aby 
mohlo být do obrazové roviny zastaveno aspoň přibližně, ale detailní 
kresby v něm postihnouti nelze. Když bylo takto pošinováním tubu 
mikroskopového zastaveno, odšine se lupa a nad okular se zašine kamera 
do určité míry (dle tabulky) vytažená s kassetou, načež se exponuje. 
Prvé nežli se vpustí proud do elektrického vedení, osvětlí se praeparat 
v mikroskopu Auerovou lampou a vyhledá se vhodné místo praeparatu 
pomocí slabšího obyčejného objektivu (Zeissův D na př.) a obyčejného 
okularu, načež se teprvé obyčejný objektiv vymění za monochromat 
a obyčejný okular za okular křemenný a praeparat zastaví do obrazové 
roviny pro světlo s délkou vlny 0, 725 f*. 
Rozumí se že veškeré součásti přístroje, jimiž prochází ultraviolové 
světlo jsou z křemene, tedy sběrná čočka a hranoly osvětlovacího přístroje, 
reflektující hranol v mikroskopu, kondensor, podložná destička i krycí 
štítek praeparatu, objektiv i okular. Pro silná zvětšení je konstruován 
monochromat immersni se vzdáleností ohniska 1,7 mm. K immersi užívá 
se glycerinu. Zeissova firma zove objektivy, k mikrofotografii ultra- 
váolovým světlem ustanovené, moncchromaty, jelikož jsou korrigovány 
výhradně pro délku vlny čáry kadmiové 0, 275 f*. Magnesiová čára s délkou 
*) Podrobné vypsání viz Kóhler (1 a 2). 
XXIÍI. 
