10 
biznu, neboť stupnice odstínění není fotografií za takového osvětlení 
správně podána ani na straně osvětlené, ani na straně zastíněné, foto¬ 
grafie tu vykazuje skoro jen hluboké stíny a příkrá světla bez náležitých 
přechodných polostínů. Tuto zkušenost vyjádřil již r. 1870 Dr. H. W. 
V o g e 1 slovy: „Fotografie podává celkem zvýšená světla příliš světle 
a tmavé stíny příliš černě." Tuto základní vadu fotografie zkoumal podrobně 
vynikající fotografický odborník Artur svobodný pán Hubl (1), který 
shledal, že znenáhlého odstínění z černé do bílé v negativu fotografickém 
dokonale docíliti nelze, nýbrž že tu lze vždy pozorovati snahu, aby krajní 
hodnoty skály byly vyrovnány a světelné rozdíly středních stupňů skály 
byly zvýšeny i znázorňuje to obrázky, které jsou zde z jeho dotčeného 
spisu otištěny. Znázorňuje-li obr. I odstínění originálu, jest v obr. II. 
znázorněno pošinutí světelné stupnice při reprodukci. 
A tuto vadu fotografickou jeví ve zvýšené 
I. II. m íře desky fotomechanické. Jde-li tedy o to, 
aby nepatrné rozdíly světelné byly zřetelněj-; 
šími, výraznějšími učiněny, lze jak vidno vady 
té s prospěchem pro zobrazení využiti a to co 
zobrazením má být podáno, zřetelnějším a výraz 
nějším v reprodukci učiniti. Opakuj eme-li repro¬ 
dukci tak, že z negativu si pořídíme opět na 
desce fotomechanické diapositiv a z toho zase 
nový negativ a sice opět na desce fotomechanické 
můžeme takto získati výrazný obrázek i tehdy, 
kdy na původním negativu jest žádaný předmět 
sotva znatelný. Z různých druhů v obchodu se 
vyskytujících fotomechanických desk, jež jsem 
zkoušel, zvláště dobře se mi osvědčily mimo 
jiné též desky Graphos firmy J. Gebhardt, Berlin, 
Niederschonhausen, na které mne pan Dr. Kohler 
upozornil. Prof. Dr. W. S t e m p e 11 (1) dopo¬ 
ručuje pro podobné fotografické výkony „speciální desku pro mikrofoto- 
grafii", závodem Agfa vyráběnou, která jest ortochromatickou deskou; 
chlorobromostříbrnatou, kterou ale z vlastní zkušenosti neznám. 
Takovým způsobem jsem si počínal, když jsem seznal, že plasma- 
tický obsah bakterií v jistých stadiích vývoje i na negativu, ultraviolovým 
světlem získaném, sotva znatelně jest differencován. Ovšem má tento 
postup také stinnou stránku. Citlivé desky, obchodem dodávané, jsou 
málokdy zcela bezvadné a tu se hromadí pak vady 2 neb 3 desk v ko¬ 
nečném negativu. Vady ty však zkušený snadno pozná a není proto třeba 
se obávati, že by za struktury fotografovaného předmětu mohly býti 
zaměněny. 
Jest dále záhodno, abychom v podobných případech užili také vý¬ 
vojky, která snadněji skytá výrazné negativy. Jest jednou z četných 
XXIII. 
