8 
II. Vliv prostředí na oba latentní obrazy. 
Když akceptujeme, jak je dokázáno, že latentní obraz je změna 
chemická, totiž redukce bromidu stříbrnatého — zatím nezáleží na tom, 
redukuj e-li se na subbromid neb na stříbro — pak musíme předpokládati, 
že výchozí materiál pro zkoumání latentního obrazu jest chemicky ne j 
změněný bromid stříbrnatý. U desek bez pojidla (organických látek) 
je jistě nesporno, že vyhovují této podmínce, neboť není žádného důvodů, 
proč by měly látky při srážení přítomné, totiž voda, velice zředěná kyse¬ 
lina dusičná a nepatrné množství kyseliny bromovodíkové působiti che¬ 
micky na bromid stříbrnatý. Je-li však bromid stříbrnatý z vodného 
roztoku sražený, jak Lúppo-Cramer (11) předpokládá, hydrogel, mohlo 
by se namítnouti, že okkludují v sobě zrnéčka látky přítomné při srážení 
a tedy i kyselinu dusičnou, která by snad (což je velmi nepravděpodobno, 
jelikož by byla přítomna v minimálních množstvích) mohla rušivě půso¬ 
biti při exposici. Abych čelil této námitce, zhotovil jsem též jednu sérii 
desek, kde používal jsem při srážení bromidu draselnatého místo kyseliny 
bromovodíkové. Parallelní pokusy s deskami, kde byla kyselina, probíhaly 
úplně stejně, takže tato námitka odpadá. 
Můžeme tedy jistě předpokládati, že v deskách pojidla prostých , 
zhotovených tak, jak bylo v I. díle popsáno, nachází se chemicky nezmé- 
néný bromid stříbrnatý’, je-li tento hydrogel, pak nachází se v něm okklu- 
dovány sice ještě jiné látky, jak nahoře vytčeno, které však naň chemicky 
nepůsobí. 
Větší potíže působí tato otázka při deskách gelatýnových. Především 
má gelatýna účel, rozptýliti zrnéčka bromidu stříbrnatého stejnoměrně, 
abychom obdrželi homogenní desku, na kterou bychom mohli obraz ostře 
zachytiti, působí tedy především jako prostředek emulgující. Vedle toho 
však víme, že bromid stříbrnatý v gelatýně zraje, to jest stává se citli¬ 
vějším, při čemž zrnéčka nejprve malá stávají se většími. (12.) Otázka, 
zda gelatýna při tom působí jen fysikálně neb zda mění se při zraní bromid 
stříbrnatý, byla pečlivě studována. Lúppo-Cramer (13.) studoval zraní 
bromidu stříbrnatého v různých kolloidech a dokázal, že týž se při tom 
chemicky nemění; kolloid působí pouze jako prostředí emulgující a jako 
ochranný prostředek proti vlivům různých agencií chemických. 
Rovněž Trivelli (14.) pokládá zraní gelatýnových desek za process 
fysikální. Zralá zrnéčka bromidu stříbrnatého jsou dle něho krystaly 
kubického systému, které jsou dvoj lomné. Přeměňuje se tedy bromid 
stříbrnatý z tvaru kolloidního ve tvar krystallický. Při tom nastává v zrnu 
napětí, které poruší jeho stabilitu, takže se světlem snadněji rozkládá než 
zrno nezralé. 
Bancroft (15.) považuje gelatýnovou desku za komplex bromidu 
stříbrnatého, gelatýny a vody; zraní pozůstává ze změny složení těchto 
komponent až do jisté dosud neznámé nej výhodnější koncentrace. 
XXVII 
