11 
mální a dále silné oxydační látky — kyselina chromová, okyselený roztok 
manganistanu draselnatého, persulfáty, ferricyanidy a kyselina dusičná — 
které vylouží stříbro, zanechávajíce normální bromid stříbrnatý. (22.) 
Mezi oxydačními látkami zaujímá velmi důležité postavení kyselina 
dusičná. Otázka, zda tato ruší latentní obraz neb ne, rozhodovala mezi oběma 
hlavními redukčními theoriemi a byla rozřešena Edrem v nahoře cito¬ 
vané práci, který prokázal, že latentní obraz na kollodiových deskách 
ruší se pouze částečně. Já jsem se zabýval ve své práci též touto reakcí 
a proto pojednám o ní obšírněji až na patřičném místě. 
2. Reagencie, které halogen při osvěilení vzniklý absorbují, čili tak zv. 
chemické sensibilátory — dusičftan stříbrnatý, dusaný, siřičitany, hydro- 
chinon, chlorid cínatý a pod. (23.) — které jsou důležitý při zkoumání 
rozdílu obou latentních obrazu. 
Tyto obě hlavní skupiny reakcí fotografických a chemických můžeme 
kombinovati dohromady. 
Ku kvantitativnímu stanovení, jak které reagencie na latentní obrazy 
působí, je nutno použiti stupnice o různém osvětlení. Ponejvíce používal 
jsem stupnice intensitní a sice sensitometru Chapmann-Jones. Tento 
má 25 polí různé neprůhlednosti; vezmeme-li za základ množství světla 
procházejícího nej tmavším polem jako jedničku, pak prochází polem nej- 
světlejším 3072 x více. Můžeme tedy jedinou exposicí získati 25 různě 
velikých osvětlení v tomto intervallu. Vedle této stupnice nacházejí se na 
tomto sensitometru ještě barevná okénka, propouštějící vždy určitou 
část spektra, které slouží k orientaci, jak která část spektra na desky 
působí. Při práci bylo použito tří takových fotometru, navzájem srovna¬ 
ných, montovaných ve společné kasetě tak, aby se všechny daly sou¬ 
časně osvětli ti. Tím je dána možnost i při nekonstantním zdroji světelném 
obdržeti najednou tři desky stejně osvětlené, které se navzájem dají srov- 
návati. 
Vedle tohoto sensitometru užíval jsem ještě při pokusech o důkazů 
druhého a třetího řádu solarisace stupnice časové, kterou jsem improvi- 
soval postupným vytahováním šoupátka kasety, ve které se citlivá deska 
nacházela. Tato stupnice vyžaduje ovšem konstantní zdroj světelný. 
Jelikož se zde, jak uvidíme, nejedná o žádnou zvláštní přesnost, užíval 
jsem při menších exposicích Nernstovy lampy, která byla napájena akku- 
mulátorovou batterií o velké kapacitě a jejíž chemická světelnost byla 
stanovena. Poněvadž jsem s tímto zdrojem světelným, jehož vzdálenost 
od desky byla konstantně 1 m, nevystačil a se zdrojem jsem se nechtěl 
přibližovati, poněvadž nevíme, jak platí zákon reciproční na různých deskách 
v těchto vebkých intensitách, užíval jsem později jednak přímého světla 
slunečního, jednak rozptýleného světla denního. Pracoval jsem v letních 
měsících a jen ve dnech resp. hodinách, kdy bylo úplně bezoblačno. 
Nejprvé jednalo se mně o to, rozřešiti konečně otázku, zda při-po¬ 
stupujícím osvětlení po chemickém vyvolávání hustoty stále ubývá, či 
XXVII. 
